12 
kommande växterna ägde man äfven nog vidsträckt känne- 
dom. Antalet af härifrån kända arter uppgick till något 
öfver 560. Emellertid voro, ss. redan blifvit antydt, åsig- 
terna angående ryska Karelens förhållande till Finland i na- 
turhistoriskt afseende delade. Frågan diskuterades lifligt isyn- 
nerhet i början af sistlidet år; professor Mäklin förfäktade 
och vidhöll fortfarande sin mening om fördelarne och nöd- 
vändigheten af den politiska råns bibehållande, under det de 
öfrige af våra naturalhistorici nästan enhälligt uttalade sig för 
den allmänt antagna naturliga begränsningen. 
För slitande af gränsetvisten befunnos likväl materia- 
lierna vara temmeligen otillräckliga. Ifrån de norra och 
södra delarne af ryska Karelen var kännedomen om floran 
högst bristfällig och inskränkte sig till några i förbigående 
gjorda insamlingar och anteckningar. Men äfven från mel- 
lersta delen eller Onega-Karelen befunnos vidare upplysnin- 
gar vara af behofvet påkallade. De vestligaste mot finska 
gränsen belägna trakterna hade ingen besökt lika litet som 
angränsande delar af Finland, hvarjemte man ännu saknade 
en framställning öfver vegetationens allmänna karakter äf- 
vensom noggranna och mer omfattande uppgifter öfver ut- 
bredningen af de särskilda arterna. För att i någon mån 
afhjelpa dessa brister och förskaffa ytterligare fakta till frå- 
gans belysning beslöt jag att företaga en resa till Onega- 
trakten och vände mig i sådant afseende till Universitetets 
konsistorium med begäran om reseunderstöd, som äfven be- 
viljades. 
På det mest beredvilliga sätt från härvarande geperal- 
guvernörs-kansli försedd med för resan nödige dokumenter 
afreste jag från Helsingfors den 20 sistlidne Maj och tog 
vägen öfver Lauritsala, -- der jag sammanträffade: med min 
reskamrat, stud. Hultin, som på egen bekostnad medfölide, 
