28 
fande de öfrige, vanliga buskarternas förekomst hänvisas till 
ståndorts-beskrifningarna längre fram. 
Då man beträder dessa Mejer väckes uppmärksamheten 
genast af de vackra 
skogarne!) 
med hvilka de i vårt land förekommande öfverhufvud sällan 
kunna täfla. Såsnart man lemnar en by. och dess kala eller 
längre bort med lummiga, efter svedjande uppkomne, löfsko- 
gar prydda omgifningar, träder man så godt som in i vild- 
marken, synnerligen i de trakter, der byarne ligga långt af- 
lägsna från hvarandra. Vare sig att man då besöker torra, 
furor eller tallar frambringande moar, eller bördigare, löf- 
och blandskog uppbärande höjder, eller lägre och friska, med 
löfträd eller granar bevuxna marker, öfverallt stöter man på 
tätt slutna, högstammiga skogar, som endast mycket spar- 
samt bära de hos oss så vanliga spåren af menniskans och 
fareldarnes förenade, förstörelse bringande inverkan. Orsaken 
till dessa gynsamma förhållanden har man att söka i mar- 
kens växtlighet och innevånarnes fåtalighet samt närmast i 
den omständighet, att kronan är ägare och, på redan anförda 
undantag när, ensam disponent af alla skogar, från hvilkas 
nytjande eller förstörande den enskilde således är utesluten. 
Att fareldarne här hafva mindre härjat torde åter till en del 
berott på markens konfiguration. Den vidd skogarne intaga 
är i berörde statistiska arbete beräknad till 709/, af mar- 
tyle gg växttopografiska skildring har jag med några smärre 
ändringar vidhållit ma indelning af ståndorterna och enahanda gruppe- 
ringssätt för arterna som i mina Bidrag till Sydöstra Tavastlands flora”. 
Att en mängd brister såväl i det ena som andra afsecndet vidlåda framställ- 
ningen varseblifves lätt, men torde dock, åtminstone till en del, böra ursäk- 
tas, då man tager i betraktande den korta tid, som vistelsen i Onega-Karer 
len varade, äfvensom den outvecklade ståndpunkt, växtt fin ännu innehar, i 
g NE SET en Sark Le 1 som hjelpmedel. 
[oo] fd 
