Dp VVE 
29 
kens areal för Petrogawodsk-kretsen, som i detta afseende 
närmast torde öfverensstämma med förhandenvarande område. 
Efter uppkomstsättet förete skogarne betydligt olika 
utseende, i hvilket afseende tvenne skilda slag genast falla i 
ögonen, nemligen sådana som uppstått efter svedjande och 
sådana, hvilka under. normala förhållanden utvecklat sig. 
De förra bildas af unga löfskogar med ymnig gräs- och ört- 
vegetation. De senare, hvilka till utsträckning äro vida an- 
senligare, kunna på sätt och vis representera verkliga ursko- 
gar och utgöras dels af rena tall- eller löfskogar, dels och 
förnämligast af blandskog af barr- och löfträd. Ställvis visar 
sig äfven granen bildande rena bestånd, som dock sällan 
äga större vidd. 
Liksom öfverallt i Skandinavien äro de af rullstensgrus 
bildade moarne, då de bära skog, äfven här beväxta med 
Tallen, af hvilken man finner bestånd dels af åldriga furor, 
dels af sluten vacker ungskog. På de torraste moarne, som 
ofta utmärka sig genom upphöjningar i form af åsar eller 
kullar, är skogen glesare och vegetationen temligen lik den 
på öppna moar. Marken beklädes förnämligast af ljung och 
renlaf, hvilken senare på öppna platser är öfvervägande; 
allmänt anträffas här vidare lingon, Empetrum nigrum och 
Arctostaphylos officinalis samt någon gång Ledum palustre; 
utom ett och annat strå af Aira Hexuosa och Festuca ovina 
jemte några lafvar och mossor står här ingenting vidare att 
finna. De öfriga, merändels jemna moarne bära tätare skog; 
här minskas ljungen och ännn mer renlafven, hvaremot mos- 
sorna (Hypnum Schreberi) och lingonriset bli ymnigare. 
På lägre belägna moar infinna sig vidare blåbärsriset och 
Melampyrum pratense äfvensom stundom Ledum. Ofta visar 
sig tallen fläckvis derjemte på de stenigare, af finare sand 
bestående och något bördigare markerna, särdeles på syd- 
