30 
sluttningarna. Renlafven är då nästan helt och hållet för- = 
svunnen och till ansenlig del äfven ljungen; mosstäcket då 
(Hypn. Schreberi) deremot mer utveckladt; lingon- och blå- ' | 
bärsriset bli ymniga samt ställvis äfven Calamagrostis sylva- ] 
tica och Melampyrum pratense. & 
Här anträffas ock förnämligast följande för tallskog vi- 3 
dare SÖS sparsamt eller sällsynt förekommande arter: 
Lu säs ilos Veronica officinalis - Equisetum hiemale (r.) 
Linn bero Tri ontalis europea — Pteris aquilina R 
Pyrilé chlorantha (r.)!?) — Hieracium let inl Polystichum filix-mas É ; 
P. rotundifolia H. murorum Lyc opodium complanaim. | 
(P. secunda) ?) > H. integrifolium ve 
I närheten af andra lokaler tillkomma ännu några arter. 
Allmänt och ofta talrikt uppträder tallen. dessutom i 
blandning med löfträd eller gran, hvarom vid rann je 
af blandskogarne vidare redogörelse" Skall denitias., ca st fe od 
> Vida sparsammare än tallen visar sig Granen. Sbdest 
bildande rena bestånd anträffas den på låglända, friska och 
steniga momarker, i dalsänkningar eller någongång på Ww 
skare sluttningar. vn finner man Sä i blandning - 2d 
a 2 
och en  yppig beklädnad af blåbär mt st 
Är ' NN 
i fer Anth 
OS TNE 
ESR p p 
5 hat 8, i fd d 
Sd REM ” 
3 vighet Trå 
2 Ke 
setum sylögtiotshesdl 2 
nium sylvaticum rg 
men mindre talrikt: 
1) Utmärker att arten är sällsynt. 
2). De inom parenthes anförda arterna hafva af mig ej blifvit anteck- 
nade för de särskilda lokalerna, men förekomma sannolikt. 
