34 
allmänt, men sparsamt: 
Hierac. murorum Vicia sepium Lycop. selago 
H. integrifolium Pyrola minor L. complanatunm 
ieris hieracioides Polyst. filix-mas L. clavatum: 
. Viola sylvatica Lycopod. annotinum 
och sällsynt: 
Succisa pratensis Coeloglossum viride Pyrola chlorantha 
Aquilegia vulgaris Orobus vernus Equisetum hiemale. 
Arenaria trinervis Vicia sylvatica 
Af de skogbevuxna, icke försumpade markerna återstå 
ännu Lundarne, hvilka ganska talrikt anträffas. Hit kunde 
äfven hänföras de redan omförmälde skogarne, hvarest aspen 
är rådande. Man finner dem intaga de smärre dälderna och 
friskare, bördigare sluttningarne samt äfven låglända, jemna 
platser. Dälderna äro ofta fuktiga och bevuxna med gran 
och asp eller nämnda trädslag i förening med björk, rönn 
och något Rhamnus samt äga en vegetation, som hufvudsak- 
ligen karakteriseras af ymnig Calamagr. lanceolata, Urepis pa- 
ludosa, Spirwa, Equisetum sylvaticum, Polystichum spinulosum 
och allm. Cirsitum heterophyllum, Viola epipsila, Carex tenella 
och C. loliacea, samt ofta förekommande Cirsium oleraceum, 
Saussurea alpina och Struthiopteris samt af buskar Viburnum, 
Lonicera coerulea, Rosa karelica. Bl. a. träffas vidare säll- 
synt: Poa sudetica, Epipactis latifolia, Galium triflorum, Stel- 
laria nemorum. Dessa vanligen på mossar rika lunder bilda 
öfvergång till kärren. Andra fuktiga dälder finnes äfven, 
som gå öfver i de öfrige lundarne (sluttningar och jemna st.) 
De torrare och brantare sluttningarna utmärkas genom 
ymnig Geranium, Rubus saxatilis, (och stundom Calamagro- 
stis sylv.) samt allm. Actwa, Viola sylvatica, V. mirabilis, 
Solidago, Platanthera wm. fl. I desåterstående lundarne (dels 
friska, bördiga sluttningar, dels jemna Marker) varierar ve 
getationen betydligt och utgöras af asp, al, björk, rönn, hägg, 
säls med allmän inblandning af Rhamnus, font beter Loni- 
