36 
Af dessa förekomma några (de med ” betecknade) på sina 
ställen talrikt. Lundarnes vegetation öfvergår å ena sidan i 
kärrens och skogarnes och å andra i 
de öppna markernas. 
med hvilka vi nu skola sysselsätta oss. Hithörande lokaler, som 
nästan uteslutande hafva kulturen att tacka för sin tillvaro, 
framstå här under trenne hufvudformer: fältbackar!), ängar och 
odlingar. Af torra, öppna moar finnas här endast svaga spår, 
emedan dylika platser alltid äro skogbevuxna. En movege- 
tation finner man, såsom redan nämnts, i gles tallskog; till 
moar kunde äfven hänföras flere, efter långvarigt svedjande 
på magrare, torr jord uppkomna, öppna och ganska ymnigt 
ljungbevuxna ställen, sådana man i mängd anträffar t. ex. 
vid Selki och Tiudie. Deras vegetation företer intet an- 
märkningsvärdt, utan utgöres af vanliga moväxter med in- 
blandade fältbacksarter. Af fältbackarne kan man här skilja 
trenne slag: torra-, friska- och s. k. svedjebackar, d. 
v. 8. sådana, å hvilka för kortare tid tillbaka svedjande för- 
siggått och äro öfverlemnade till skogsväxt, för att framdeles 
åter svedjas, eller ock afsedda till äng eller åker. Hvad de 
torra fältbackarne vidkommer äro de af inskränkt omfång 
och dessutom ej synnerligen talrika samt belägne närmast 
kring byarne. Utom enen, som ställvis i mängd förekom- 
mer, påträffas här af buskar endast sparsamt Lonicera coeru- 
lea, Rosa karelica, Rubus idwus och Salix depressa och af 
risväxter lingon, Empetrum, Arctostaphylos och på några 
ställen äfven Ledum palustre (på kullar af rullstensgrus, f- 
ex. vid Selki) samt ofta ljung. Gräsvegetationen är vanli- 
gen ganska betydande och utgöres hufvudsakligen af Agrostis 
vulgaris och Aira flexuosa äfvensom ställvis Anthoxanthum; 
för öfrigt af allm. Festuca ovina, Nardus, Poa pratensis 
') Eller fält, då dessa ståndorter stundom äfven äro jemma. 
