42 
jade ställen förekomma af risväxter ljungen ymnigt jemte 
lingon, ofta dessutom äfven blåbär och odon. Af örter talrikt: 
Majanthemum bifol. Picris hieracioides Epilob. angustifolium 
Convallaria majalis Hierac. dubium RBubus saxatilis 
Gymnadenia conopsea — H. umbellatum R. arcticus 
Chrysanth. leucanth. Trichera arvensis Fragaria vesca ; 
Gnaphalium sylvaticum Euphrasia officinalis Potentilla tormentilla 
Antennaria dioica Ranunc. polyanthemus Alchemilla vulgaris; 
äfvensom mindre talrikt eller sparsamt en mängd andra, bland 
hvilka må anföras Hieracium Blyttii, Erigeron Mäilleri, E. 
acris, Turritis glabra, Verbascum thapsus (x.), Potentilla in-' 
termedia, P. norvegica. På steniga ställen nära byar upp- 
träda flera umbellater i mängd, men likväl ej så talrikt som 
vid Dworetz. — Hit höra slutligen ännu de redan framhållna, 
magra och torra, afsvedjade markerna, på hvilka gräs- och 
örtvegetationen är sparsam och risväxterna, förnämligast ljun- 
gen, förherskande. Dylika lokaler äro dock ej synnerligen 
allmänna. ; ; 
Talrika både till antal och former uppträda Ängarne, 
intagande dels höjdernas sluttningar, dels de under dem be- 
fintliga dalarne eller jemna markerna. De förra äro till area- 
len vanligen små, de senare ofta, ss. vid Dworetz, Mundjärvi, 
Tiudie, Uniza, Suunu och Suoju, ganska vidsträckta, och öra 
på sand- eller lergrund samt äro öfverhufvud 
mer eller mindre våta — sanka eller gungflyartade 
backsluttningarna belägna ängarna äro väl torra, men sällar 
till hela vidden, ty t. o. m. på de brantaste ställena finnas” 
nästan alltid större eller mindre, fuktiga — våta fläckar. - 
saken härtill framgår lätt, då man besinnar att diken, som 
öfverhufvud sparsamt anlitas, sällan eller aldrig komma ifråga 
på ängarna och att vattnet således ej afledes från de käll- 
ådror, som komma fram i dagen och kring. hvilka ängarna 
vanligen just rödjats, utan småningom -med tillhjelp af sump” 
