; ” | 55 
ån sammare försiggå. Myrar uppkomma slutligen också 
i sjelfva verket vanligen endast utgöra ett 
mellan dem och gungflyn. Huru kärr bj 
Hela har redan blifvit berördt. er 
| - stor del flackmossar och myrar hafva synbarl oen 
äfven i motsvarande trakter af Finland närmast att tacka 
— gungflyn för sin tillvaro. Emellertid förekomma sistnämnda 
bildningar hos oss vida sparsammare, mindre skarpt marke- 
rade och vanligen af betydligt mindre dimensioner än i Onega- 
Karelen. Såsom en af hufvudorsakerna till detta förhållande - 
« har man otvifvelaktigt att söka i jordmånens beskaffenhe E 
ar 
och främst i när- eller frånvaron af kalk. Denna uppträder, TS 
s ” som vi sett, ej allenast under form af berg och klippor på 
särskilda punkter, utan finnes äfven inmängd bland den lösa 
jorden i en stor del af området, hvarpå flere, kalkhaltig j 
grund älskande arters förekomst lemnar bevis. Såsom kändt. 
är kalken särdeles egnad att höja jordens bördighet, hyilkep 
åter befordrar tillväxten af de arter, som bilda gungflyna, 
hvarigenom dessa på tjenliga platser hastigt tillväxa. Ås 
ufigan är kalkens närvaro derjemte hinderlig 1) för förel 
af Sphagnum-arter, hvilkas inverkan på ombildningen 
lyna härigenom betydligt minskats. I dessa tvenne, 
nlig del af kalkens uppträdande betingade omstän- 
i förening med lämpliga lokaler äger man sålunda 
deb" närmaste förklaringen till den rikliga tillgången på gung- 
flyn härstädes. I största delen af Finland utgöres den rå- 
dande jordmånen af (relativt) kalkfri lera eller sandjord, hvil- 
ken sistnämnda dessutom till betydlig del består af ytterst 
magert rullstensgrus. I anledning häraf försiggår tillväxtön 
flyn bildande arterna långsammare; Sphagna der- 
står jordmånen i öfvervägande grad afikalk uteslutas Sphagna 
Al AN 2 ; R 
bo 
Ne 
a 
