8 
nula rapunculoides och Aconitum septentrionale. "Betydande 
afvikelser förete de fuktiga ängarne, isynnerhet hvad gräs- 
vegetationen beträffar, genom närvaron af den alltid ymniga 
Carex flava, som ofta ensam bekläder stora fläckar, och den 
på enahanda sätt uppträdande Calamagrostis stricta; vidare 
kån anmärkas den ställvis allm. Eriophorum latifolium samt 
Carex cåapillaris (på några sluttningar). Af örter visa sig 
egendomliga arter flerstädes, isynnerhet på sluttningar: Poly- 
gala amara, Pinguicula vulgaris, Saussurea, Linum, Selagi- 
nella spinulosa samt Polygonum bistorta. Derjemte äro andra 
arter talrikare: Tröollius, Gymnadenia. Å de våta ängarne 
utmärkes gräsvegetationen af ställvis ymnig Carex flava och 
allm. Eriophorum låtifolium. Bland örter är isynnerhet Tha- 
lictrum angustifolium (g. r.) egendomlig. 
> Af de olikheter, som utmärka de odlade ställena, hafva 
åkräarne att öppvisa i ymnighet Sonchus arvensis och Me- 
landrium pratense och allmän Scleranthus; de gräsbevuxna 
platserna ymnig Cårum carvi och några egendomliga arter: 
Cherophyllum Prescotii (t. r.), Ch. aromaticum (r.), Campa- 
mula råpunculoides; kring boningar uppträda allmännare Me- 
landrium pratense. På dessa lokaler saknas en mängd af 
mellersta Finlands sällsyntare arter, hvarjemte andra äro 
sparsamare, ss, Senecio vulgaris, Artemisia vulgaris. 
Bergsvegetationen är ganska rik och äger att uppvisa 
isynnerhet å kalkbergen anmärkningsvärda arter, af hvilka 
likväl större delen finnas i norra eller Ladoga-Karelen: 
Woodsia hyperborea, Asplenium ruta-muraria, A. viride, Ori- 
ganum, etc.; egendomliga för Onega-Karelen äro förutom en 
mängd mossor och lafvar de sällsynta: Epipactis atrorubens, 
Arabis sagittata, Equisetum scirpoides, E. variegatum i kalk- 
trakter, äfvensom Poa alpina och Cotoneaster. 
