102 
Jänisjärvis norra sida, innefattande delar af Ruskiala jemte 
några andra socknar, dit flere af Ladoga-Karelens utmärk- 
tare alster (Aconitum) utbredt sig och hvarest derjemte några 
andra anmärkningsvärdare arter (Crepw' biennis, ete.) bosatt 
sig. Det andra betydande undantaget uppenbarar sig i syd- 
vestra Finland. Om man afser från Åland med dess temli- 
gen väl utpräglade svenska vegetation, visar det sydvestli- 
gaste hörnet af fasta landet en påfallande öfverensstämmelse 
med Sverge, hvilket förhållande synes bero på läget och der- 
med sammanhängande omständigheter (klimat, m. m.). Längs 
kusten fortsätter sig ungefär samma vegetation vidare ett 
stycke åt öster och norr samt öfvergår småningom i den 
vanliga finska vegetationen. Vända vi oss särskildt till det 
ofvan utstakade bältet af mellersta Finland, falla differenserna 
liksom orsakerna till dem lätt i ögonen. TI förhållande till 
de inre trakterna råder ett köstklimat i den vestligaste delen 
deraf, nemligen i Österbotten. I följd häraf saknas på en 
stor del af kuststräckan Finlands, i förhållande till Sverge, 
mest egendomliga art, Cassandra calyculata, som här visar 
sig först norr om Qvarken (Nykarleby), men österut små- 
ningom tilltager och är redan i norra Tavastland allmän samt 
blir längre fram allt ymnigare. I nyssnämnde provins möter 
man derjemte en annan anmärkningsvärd art, Rosa karelica, 
som här visar sig sällsynt, men i norra Savolaks redan fler- 
städes samt allmänt i norra Karelen och pryder slutligen i 
största ymnighet Onega-Karelen. De öfriga mer betydande 
afvikelserna framkallas genom det förlopp, nordgränsen för 
åtskilliga arter antager. Å ena sidan visa sig några vesterut sd 
förekommande arter med ständigt åt öster sjunkande nord: 27 
gräns, hvarför de antingen saknas eller sällsyntare uppträda 
i landets ostliga delar, der de återfinnas mera söderut. Hit- 
hörande arter äro Galium verum, Ranunc. flammula, Draba 
PETE SNES 
PERREEG EA FOR RET 
