107 
Andra arter hafva följt samma lagar, fastän de ej framträngt 
så nordligt: Cherophyll. aromaticum, Thalictr. angustifolium; 
hit kan med allt skäl äfven räknas Cirstum oleraceum; och 
slutligen hafva flere arter söderut på enahanda sätt uppträdt 
samt först i landets nordliga delar inträngt: Arenaria lateri- 
flora, Cherophyllum Prescotii, Dianthus superbus, Petasites, 
eller endast på någon närbelägen fläck derförinnan visat sig: 
Saussurea, Selaginella. Till åstadkommandet af dessa. egen- 
domligheter hafva, utom klimatet, äfven gynsamma lokalför- 
hållanden varit behjelpliga. Men möjligen har också beskaf- 
fenheten af de omgifvande trakterna härvid medverkat, ehuru 
man till sakens bekräftelse har svårt att anföra fakta. Största 
delen af nyssuppräknade arter äro af ost-europeiskt-sibiriskt 
ursprung och hafva sannolikt invandrat från sydost och 
kanske delvis äfven från öster eller nordost; samma (sydostliga) 
väg ha säkert äfven de andra af nyssnämdt eller medeleuro- 
peiskt ursprung varande, för Onega-Karelen egendomligare 
arterna följt. För deras inflyttning hit ha ringa hinder stått 
i vägen. Men vesterut möta vidsträckta, sterila sump- och 
momarker, öfver hvilka de invandrande arterna haft mindre 
beqvämt att framkomma; förekomsten af Lonicera coerulea 
långt in i dessa ödemarker talar dock till en del emot detta anta- 
gande. Möjligen hafva äfven andra orsaker härvid medverkat. 
I och för sig vöre Onega-Karelens ställning till mel- 
lersta Finland med stöd af ofvan framhållna fakta lätt 
”afgjord. Vi hafva nemligen sett huruledes de arter, som karak- 
terisera Karelen och angifva den förnämsta skilnaden mellan 
mellersta Finlands östra och vestra delar, i sitt uppträdande 
utom nämnda lands östra gräns ytterligare visa stora afvikelser, 
d. v. s. fortfara att stiga högre och blifva talrikare; lägger 
man härtill några andra mot öster stigande ärter (sid. 103) 
så synes Onega-Karelen redan härigenom förete nära på lika 
