117 
kommer detta land sålunda att utgöra Skandinaviens yttersta 
förpost i öster samt representerar dess mest kontinentala 
klimat och vegetation, hvilken sistnämnda jemväl mer än 
andra delars är uppblandad med element från Nordryssland 
och Sibirien; det står vidare på gränsen mellan tvenne i 
geologiskt och topografiskt hänseende vidt skiljaktiga områ- 
den och, ehuru i öfvervägande grad framställande en skan- 
dinavisk natur härutinnan, påminner ett och annat ställe inom 
det ej obetydligt äfven om Nordryssland; med andra ord 
ryska Finland bildar ej allenast i fysiskt (meteorologiskt och 
geologiskt) och, i förbigående sagt, möjligen också i etno- 
grafiskt afseende, utan äfven med hänsyn till vegetationen 
en öfvergång mellan Skandinavien och Nordryssland — dock 
sålunda att de skandinaviska beståndsdelarne i allo äro öf- 
vervägande. Nästan i alla dessa afseenden deremot utgör 
Skandinaviens vestligaste territorium, Norge, en fullkomlig 
motsats till nyssberörda land; här råder Skandinaviens mest 
insulära klimat och hit hafva till floran inkommit förstärk- 
ningar på olika vägar och från skilda länder. Det oaktadt 
förete dessa länder, i förhållande till de inre områdena, med 
hänsyn till floran vissa, fastän af skiljaktiga orsaker fram- 
kallade, analogier sinsemellan, Vi hafva redan sett huru i 
ryska Karelen (och ryska Lappmarken) flere sydliga former 
stiga betydligt högre och många nordliga arter åter sjunka 
ansenligt sydligare än i motsvarande delar af Finland, och 
en dylik sammanblandning af nordliga och sydliga former 
kan äfven Norge kanske i ännu högre grad uppvisa. — I förbi- 
gående må här anmärkas att man i Skandinavien äfven kan 
särskilja fyra växtgeografiska longitudinella ”regioner”, hvil- 
kas gränser dock ej sammanfalla med de särskilda ländernas. 
Efter denna framställning af ryska Finlands förhållande 
till de angränsande länderna skola vi i korthet beröra dess 
