119 
hafvet. Ifrån geografisk synpunkt utgör denna sträcka sannolikt , 
den lämpligaste råskilnaden, men i naturhistoriskt sars 
torde den böra skjutas ännu ett stycke österut ända till den 
geologiska gränsen och dragas i så fall från Onega sjö (ett 
stycke sydost om Powänets) till Onega-viken. Såvidt nem- 
ligen geognostiska kartor och uppgifter gifva vid handen, 
synes landet mellan denna rålinie och Wig-floden i fysiskt 
afseende temmeligen likna trakten vester om nämnda flod 
och böra fördenskull äfven med hänsyn till vegetationen 
sinsemellan öfverensstämma. Norrut möter sedan Hvita hafvet 
och slutligen en från Wig- eller Kemi-flodens mynning ve- 
sterut gående linia !); att utsträcka gränsen för ryska Kare- 
len (i inskränkt mening) ända till ryska Lappmarken är i 
flera afseenden olämpligt, hvarföre det blir nödigt att af det 
emellan ifrågavarande områden befintliga territoriet uppställa 
en särskild provins, dit möjligen en bit af (det politiska) 
Finland, nemligen en del af Kuusamo, vore att hänföras. 
Vesterut stöter ryska Karelen sydligast till Ladoga och be- 
gränsas sedan naturligast af de redan framhållna sterila, 
höglända markerna, hvilka norr om sistnämnde sjö vidtaga. 
I de af mig besökta trakterna (mellan 62 och 63? n. 1) 
intaga dessa från öster till vester en sträcka af RK 10 
mils bredd, nästan öfverallt företeende ett lika magert och 
enformigt utseende; endast här och hvar stöter man på bör- 
digare eller egentligen mindre sterila fläckar. Emedan på 
dylika sterila trakter öfverhufvud endast ett mindre antal 
och derjemte allmänt utbredda arter kunna förekomma och 
då nu ifrågavarande nejder vidare äro mycket glest bebodda 
samt. större vägar, hvilka annars i någon mån torde gynna 
utbredningen af vissa växter, på ettenda undantag när, helt och 
0 Enligt den ringa kännedom man nu äger om dessa trakter är det 
Omöjigt att närmare bestämma denna gräns. 
