FPS VETEN SE 
125 
delen visa sig berg. En antydan om dessa förhållanden 
lemna redan Onegas stränder; de äro här icke så djupt in- 
skurna, som i trakterna norrut, utan endast smått naggade. 
Också jordmånens beskaffenhet synes ansenligt afvika; den 
i Onega-Karelen allmänt uppträdande kross-stensjorden jemte 
de talrika, steniga höjderna torde knappast anträffas i större 
skala; istället dominerar rullstenförande sandjord och grus; 
i sydligaste delen inskjuter dessutom den devoniska forma- 
tionen. Af dessa Olonets-Karelen karakteriserande jordmåns- 
och konfigurationsförhållanden förekomma tydliga spår redan 
längre norrut, men börja uteslutande förherska i nejderna 
kring Suoju-dalen !), hvarest äfven flere af Onega-Karelens 
mest utmärkande fysiska egenskaper söderut afstadna. Här 
yppa sig jemväl några botaniska skiljaktigheter; flere arter 
upphöra vid denna dal eller visa sig endast sällsynt ett 
stycke norr om den. Till de förra höra Myosotis stricta, Fi- 
caria, Anem. ranunculoides, Stellaria uliginosa, Corydalis 
solida, FHierac. awricula, Lemna polyrrhiza, Gagea minima 
och Polystichum cristatum jemte några ruderater; till de se- 
nare åter en mängd arter, bland hvilka må anföras Jun- 
cus conglomeratus, Succisa, Valeriana, (Tanacetum), Draba 
nemorosa, Geranium palustre, Viscaria vulgaris, af hvilka 
flere i Olonets-Karelen torde vara allmänna. 
För att ej längre uppehålla oss vid dessa till större 
delen för oss temligen obekanta förhållanden, skola vi återgå 
till och ännu med några ord beröra Onega-Karelen. I ens 
lighet med den för detta område ofvan (sid. 15) angifna be- 
Sränsning, skulle det icke sträcka sig fram ända till Finlands 
naturliga gräns i öster. Det mellanliggande territoriet, som 
utgöres af Suojärvi socken jemte tillstötande delar af Olo- 
hetska guvernementet, intager ungefär lika stor areal som 
") Ställvis äfven litet nordligare, ss. i närheten af Säämäjärvi. 
