126 
Onega-Karelen, från hvilket det i många afseenden i väsent- 
lig grad afviker. För att undvika bildandet af alltför många 
provinsnamn, torde det emellertid vara lämpligast att under 
ifrågavarande benämning inbegripa hela mellersta gebitet af 
ryska Karelen, hvilket sålunda sönderfölle i tvenne ”regio- 
ner”, neml. den östra med Saoneshje (Onega-Karelen i in- 
skränkt bemärkelse) och den vestra, som kunde benämnas 
mossarnes och moarnes region. Detta territorium, hvarom 
vi i förbigående ännu vilja lemna en flyktig redogörelse, 
framställer i stort en vidsträckt, mycket glest bebodd öde- 
mark; mer betydande undantag härutinnan anträffas endast 
kring BSuojärvi sjö och ställvis i sydliga delen (Weskelys- 
trakten). Talrika byar intaga de till stor del kala omgif- 
ningarna kring Suojärvi; markerna äro här för det mesta 
smått kuperade; ansenligare höjder resa sig vid nordvestra 
stranden !). Dessa nejder, isynnerhet de österom ifrågava- 
rande sjö belägna, påminna såväl till sin fysiska beskaffen- 
het som vegetation ej obetydligt om Onega-Karelen. De 
här ej sällsynt uppträdande klipporna eller berghällarne äro 
bildade af diorit och granit äfvensom lerskiffer (åtminstone 
nära kyrkan i mängd) och hård kalksten (vid nordöstra 
stranden äfvensom på holmar ?) i sjön). Ifrån dessa klippor 
hafva fragmenter kringspridts till de närmaste omgifningarne 
och ingå under form af rullstenar i sammansättningen af den 
lösa jorden; isynnerhet är lerskiffern rikligen inströdd i den 
hvarjemte stycken af drusig qvarzit ställvis i mängd upp- 
1) Samma NRO Radi) en märkvärdigt kad äfven vid de 
andra hitåt belägna större e (Ladoga, Onega, Jänisjärv 
2) Ganska rikligt Sint på Pöpönsaari; namnet äng denna holme, 
som äfven äger andra anmärkningsvärda bergarter, till 
»Pöbbo4 (jmfr H. J. Holmberg, Material. till Finl. jär 253). 
Dylika vanställningar af våra ortsnamn höra för resten Ah dor pr säll- 
syntheterna. 
