129 
trakt liksom nejderna kring Weskelys torde rättast kanske 
böra föras till Olonets-Karelen. 
De återstående delarne af ifrågavarande område likna 
våra vanliga öde trakter. Oaktadt den stora enformighet, 
som i allmänhet är rådande, yppa sig dock, såvidt jag på 
genomresan här kunde iakttaga, vissa skiljaktigheter mellan 
nejderna i vester och öster och kunde territoriet i anledning 
häraf vidare indelas i tvenne mindre områden, mellan hvilka 
gränsen bildas af den djupa dalsänkning, i hvilken Irstan- och 
Suojunjoki flyta. Det vestra området företer en ganska kuperad 
yta och utmärkes af talrika, i mer eller 'mindre 'n.—s. rikt- 
ning löpande bergsträckningar; de mellanliggande dalarne 
äro intagna af sjöar, åar samt talrika och vidsträckta för- 
sumpningar, bestående af mossar, myrar och kärr. Höjderna 
bilda "ansenliga, något kuperade momarker, sammansatta af 
mager kross- eller rullstenförande sandjord, nära ytan van- 
ligen försedd med ett mer eller mindre mäktigt lager qvartz- 
sand; på ett och annat ställe är jordmånen litet bördigare. 
Dessa moar äro i öfvervägande grad beväxta med tall, under 
hvilken i glesare bestånd ljungen och några lafvar nästan 
uteslutande 'herska; i tätare skog derjemte mossor (Hypn. 
Schreberi) och lingonriset. Ofta är tallen ansenligen upp- 
blandad med björk eller gran. då mosstäcket blir mer fram- 
stående; ristäcket bildas här af lingon, något blåbär och 
ljung samt litet Empetrum. På friskare ställen uppträda 
blandskogar af tall, björk och gran samt något asp med 
Sanska rikligt blåbärstäcke, samt på låglända platser skogar 
af nämnda trädslag eller löfträd jemte ymnigt moss- och 
ristäcke (blåbär) samt allm. Polypod. dryopteris, Majanthi- 
mum, m. fl. örter. Mångenstädes träffar man vackrare sko- 
Sar, men till större delen äro de dock mer eller mindre illa 
medfarna: ej sällan hafva de varit utsatta för fareldar. Ofta 
a 
