$ 
189 
ligen med en frodigare iängsvegetation försedda kullar (dessa 
sednare dock sparsammare), dels af berg. Hvad de sistnämndas 
utbredning öfver området beträffar må omnämnas att de i 
de vestra socknarne uppträda ganska — mycket sparsamt och 
utan att nå någon betydligare höjd, i de östra, på Keiteles 
strand belägna, deremot förekomma de i ganska stor ymnighet, 
särdeles i Wiitasaari, ofta af en jemförelsevis betydlig höjd med 
branta afsatser. Af de ansenligaste må nämnas Tärttävuori 
i Laukas, Koliatin- och Karhunvuori samt Luuvuori och Etelä- 
vuori, alla dessa i Wiitasaari. I riktning gå de från SO till 
NV. Den rådande bergarten utgöres enligt H. J. Holm- 
berg +) af en ljus eller rödaktig glimmerfattig gneis med 
öfvervägande qvartz. Nära Kalmari by i Saarijärvi förekom- 
mer äfven porphyr. 
Kalk synes deremot saknas helt och hållet. 
Af trädslag är tallen otvifvelaktigt det vida öfvervä- 
gande och bildar flerstädes, särdeles i de norra och inre 
mindre bebodda delarne väldiga, af menniskofot sällan tram- 
pade skogar. Björken se vi deremot mest uppträda i de 
sydligare delarne, der den ofta, t. ex. i Laukas, ger landskapet 
en särdeles inbjudande och vänlig prägel. — Såsom inbland- 
ning förekomma sparsammare al, asp och hägg. — Af ädlare 
trädslag träffar man vild endast linden och också denna 
mest uti omkring famnshöga buskar vid bäckstränderna. 
De enda verkliga träd sågos af mig i en skog nära Aho 
gästg. i nordvestligaste Tavastland; de voro 3—4 famnar 
höga, men med särdeles spensliga stammar. Detta ställe 
torde tillika vara dess nordligaste ståndort i vårt land, åt- 
minstone skall den enligt allmogens utsago ej förekomma i 
Mmgränsande delar af Österbotten. 
I botaniskt hänseende liksom till sin natur och delvis 
”) Materialier till Finlands Geognosi, p. 121 o. f. 
