255 
En mängd större höjder (vaarat), bevuxne med blandskog af 
tall och björk eller gran med inbl. rönn anträffas. Granen 
uppnår isynnerhet på sluttningarne och i dälderne temmeligen 
ansenliga dimensioner, ehuru de äldre stammarne ej sällan 
äro topptorra. Ännu på södra sluttningen af Onnasvaara, 
beläget ett stycke norr om Ounastunturi och hvarest träd- 
slaget når sin nordliga gräns, innehade densamma en höjd 
af 61 och diameter af 1 fot; på det uppmätta trädet räkna- 
des omkr. 225 årsringar. Tallen synes å dylika lokaler äfven 
trifvas ganska väl; björken deremot uppträder mera glest 
och hinner ej mer någon betydligare storlek. Samma är 
förhållandet med rönnen, som oftast endast är mer eller 
mindre buskartad. I sådana skogar får man promenera på 
en tjock och mjuk matta, bildad af Hypnum Schreberi eller 
H. proliferum med inblandadt blåbärsris och ofta öfverdragen 
af Nephroma arcticum. 
Vidare förekomma torra, lägre, höjder och moar af rull- 
stenförande sandjord, bevuxne med tall och björk. I södra 
och östra delarne ännu af mindre omfång, intaga de, ju mer 
man närmar sig tallregionen, stora sträckor. Här anträffas 
någongång tallen bildande rena, slutna uppskogsbestånd, rik- 
ligen prydde med Alectoria jubata. För öfrigt är tallens 
utveckling här föga tillfredsställande och dess höjdtillvext 
blir snart retarderad, hvarför man sällan får se träd af be- 
tydligare längd. Björken, som utgöres af Betula glutinosa 
eller på vestliga och sydliga sluttningar ofta äfven af B. 
verrucosa, förmår ej heller i någon högre grad utbilda sig. 
Växttäcket i sådana marker utgöres förnämligast af Cladonia 
rangiferina, Stereocaulon paschale,; ljung, något Empetrum 
äfvensom Arctostaphylos officinalis, lingon, Phyllodoce' (ställ- 
vis) och Lycopodia. 
Hvad som i hög grad karakteriserar granregionen äro :' 
FRIES TITS fr IA ir ÄT NS IEA a äg ME MS ES ae 
Pt 
