213 
Ehuru granregionen ”) enligt denna begränsning komme 
att höra till Finland och de öfriga regionerna till Sverige, 
vilja vi dock afhandla dem alla i ett sammanhang, emedan 
de tillsammans bilda ett ganska väl begränsadt, med de 
svenska Lappmarkerna jemförbart helt och af sammanställ- 
ningen här nedan lätt framgår, huru beskaffad floran i gran- 
liksom äfven i de andra. regionerna är.  Territoriet innehar 
en långsträckt form med längdriktningen från so. till nv. 
mellan 68? och 692 20” nord. lat. och är af omkr. 150 geogr. 
CC) mils vidd, häri inberäknad en liten del af Norge emellan 
nordvestligaste hörnet och fjällryggen, samt höjer sig i an- 
förd direktion från cire. 750 finska fot "") till något öfver 
1.300 +=) då man följer sydvestra gränsen, d. v. s. Muonio 
och Könkämä elfvar. Aflägsnar man sig från de anförda 
elfdalarne höjer sig medelnivån in uti området ej obetydligt, 
isynnerhet längre norrut. Med undantag af de lägre fjälltop- 
par och sträckningar, hvilka i sydost begränsa området, 
jemte de vid norska gränsen befintliga fjälltrakterne, förefin- 
nas i gran- och tallregionerna endast ett fåtal dylika af ringa 
höjd, utan uppträda här på den jemförelsevis öfverhufvud 
jemna terrängen endast spridda, skogbevuxna höjder. Såsnart 
man deremot hunnit uppför Maunu forsarne och inträdt i 
åra Af anmärkningsvärda växter, som tala för att granregionen, hva 
floran angår, hör till Kemi Lappmark, kunna anföras Cassandra calyculafa 
och Chervphyllum Prescotii, funna af A. J. Malmberg, den förra 
Muonio (K: byn) och den sednare vid Liepimäjärvi. 
+) Enligt Gyldéns Höjdkarta. 
+++). Enligt mines utförda af den kommission, som 1871 uppgick 
gränsen mellan Finland och Norge, är gtr å Koskenmuotka vid Kolta- 
järvi beläget 1515 TT fot öfver haf De af nämnde kommission lem- 
N uppgifter om LEDS Bore og ngs ÄN hafva jemte en af 
kommissionslandtmä J. H. Juvelius upprättad topografisk karta öfver 
Enontekis af hr Ing. Wijkberg å landtmäteriöfverstyrelsen benäget upp- 
its till mitt begagnan 
18 
