﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  1. 
  57 
  

  

  arbete, 
  har 
  emellertid 
  ätVen 
  sträckt 
  sig 
  till 
  (Jcrastmm-iov- 
  

   merna 
  i 
  de 
  nordiska 
  fjälltrakterna 
  och 
  de 
  arktiska 
  landen. 
  

   Det 
  första 
  viktiga 
  framsteget 
  gjordes, 
  då 
  Lange 
  ^ 
  visade, 
  att 
  

   Linnés 
  C. 
  latifolium 
  var 
  en 
  rent 
  alpin 
  typ, 
  hvilken 
  ej 
  såsom 
  

   Hartman 
  och 
  andra 
  antagit 
  fans 
  i 
  Skandinavien, 
  Grönland 
  

   etc. 
  De 
  härifrån 
  fornt 
  hit 
  förda 
  formerna 
  upptogos 
  af 
  Lange 
  

   under 
  det 
  nya 
  namnet 
  C. 
  arcticum 
  L<4E, 
  hvilket 
  namn 
  emel- 
  

   lertid 
  af 
  de 
  nordiska 
  Cerastiuni-iormerna,s 
  senaste 
  monograf 
  

   S. 
  MuRBECK- 
  anses 
  böra 
  vika 
  för 
  Watsons 
  till 
  artnamn 
  upp- 
  

   höjda 
  varietetsnamn 
  C. 
  ednionstonii 
  (Wats.) 
  Murb. 
  & 
  Ostbnf. 
  

   Såsom 
  var 
  att 
  vänta 
  och 
  såsom 
  äfven, 
  ehuru 
  alldeles 
  i 
  för- 
  

   bigående, 
  omnämnes 
  af 
  Lange 
  och 
  Murbeck, 
  finnas 
  formkret- 
  

   sens 
  bägge 
  hufvudtyper 
  C. 
  alpinum 
  L. 
  och 
  C. 
  eclmonstonii 
  

   (Wats.) 
  Murb. 
  & 
  Ostenf. 
  på 
  Spetsbergen. 
  I 
  själfva 
  verket 
  

   har 
  nog 
  också 
  redan 
  Malmgrens-' 
  skarpa 
  öga 
  urskiljt 
  dessa 
  

   bägge 
  hufvudtyper, 
  ehuru 
  hans 
  efterföljare 
  ej 
  följt 
  den 
  gifna 
  

   fingervisningen. 
  Han 
  omtalar 
  nämligen, 
  att 
  växtens 
  tre 
  mest 
  

   framträdande 
  former 
  äro: 
  

  

  « 
  foliis 
  oblongis 
  vel 
  elliptico-lanceolatis, 
  caule 
  6 
  — 
  8 
  

   pollicari. 
  

  

  /i? 
  latifolium 
  Hrtm., 
  Herb. 
  N. 
  Fasc. 
  IX, 
  N:o 
  29.^ 
  

   y 
  caspitosum 
  Nob., 
  som 
  jag 
  skulle 
  anse 
  för 
  en 
  god 
  art, 
  

   om 
  ej 
  de 
  mest 
  tydliga 
  öfvergångsserier 
  till 
  C. 
  alpinum 
  låge 
  

   för 
  mig.» 
  

  

  Under 
  den 
  första 
  af 
  dessa 
  former 
  ingå 
  uppenbarligen 
  

   de 
  af 
  Malmgren 
  funna 
  formerna 
  af 
  C. 
  alpinum 
  L., 
  under 
  /y, 
  

   såsom 
  numret 
  38, 
  taget 
  på 
  Dovre 
  af 
  M. 
  Blytt, 
  i 
  herbarium 
  

   normale 
  visar, 
  C. 
  edmonstonU, 
  medan 
  han 
  såsom 
  den 
  tredje 
  

   typen, 
  hvilken 
  här 
  utförligt 
  beskrifves,^ 
  upptager 
  den 
  i 
  syn- 
  

   nerhet 
  inom 
  Spetsbergens 
  kargaste 
  trakter 
  så 
  allmänna 
  och 
  

   påfallande 
  cfespitosuni. 
  Därigenom 
  att 
  denna 
  i 
  sin 
  yttre 
  

   gestalt 
  så 
  skarpt 
  skiljer 
  sig 
  från 
  de 
  öfriga 
  Cerastium-for- 
  

  

  ^ 
  Conspectus 
  äone 
  grcenlandiciB. 
  Medd. 
  om 
  Grönland, 
  III 
  (1880), 
  sid. 
  32. 
  

  

  - 
  De 
  nordeuropeiska 
  formerna 
  af 
  slägtet 
  Cerastium. 
  Bot. 
  Not. 
  1898, 
  sid. 
  

   216. 
  — 
  Utredning 
  af 
  synonymien 
  lämnas 
  där, 
  liksom 
  ock 
  utförliga 
  diagnoser 
  

   af 
  de 
  nämda 
  arterna. 
  

  

  3 
  K. 
  Vet.-Akad. 
  Förh., 
  öfvers. 
  1862, 
  sid. 
  212. 
  

  

  * 
  Felaktigt 
  citerad, 
  bör 
  vara 
  38. 
  

  

  '" 
  Diagnosen 
  lyder: 
  >Caulibus 
  1 
  — 
  3-tioris, 
  inferne 
  glaberrimis, 
  superne 
  

   pubescentibus: 
  foliis 
  inlimis 
  persistentibus, 
  ovato-ovalibus, 
  obtusis, 
  sse])e 
  quadri- 
  

   fariam 
  imbricatis 
  (ut 
  in 
  Saxifr. 
  oppositifolia), 
  glaberrimis 
  vel 
  basi 
  ciliatis, 
  

   foliis 
  summis 
  late 
  ovatis, 
  glabris, 
  ciliatis, 
  bracteis 
  ovatis 
  carinatis, 
  versus 
  api- 
  

   cem 
  margine 
  menibranaceis, 
  dense 
  ciliatis, 
  carinaque 
  parce 
  hirsutis; 
  sepalis 
  

   ovatis 
  obtusis 
  apice 
  late 
  menibranaceis, 
  petalis 
  calyce 
  2 
  — 
  3-plo 
  longioribus, 
  

   apice 
  bifidis: 
  capsula?» 
  

  

  