﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  1. 
  61 
  

  

  tum 
  som 
  de 
  ofvan 
  under 
  C. 
  alpinum 
  nämda 
  (Beeren 
  Eiland, 
  

   Treurenberg 
  bay). 
  I 
  öfrigt 
  finnes 
  en 
  fullständig 
  öfvergångs- 
  

   serie 
  från 
  li"afvudarten 
  till 
  var. 
  copspitostim. 
  Huruvida 
  dessa 
  

   äro 
  kvarlefvande 
  mellanformer 
  från 
  en 
  småningom 
  försig- 
  

   gången 
  variation 
  eller 
  leda 
  sitt 
  ursprung 
  frän 
  bybridisering 
  

   är 
  med 
  sa 
  närstående 
  former 
  åtminstone 
  med 
  nu 
  föreliggande 
  

   iakttagelser 
  ocb 
  material 
  omöjligt 
  att 
  afgöra. 
  

  

  Arten 
  synes 
  blomma 
  tidigare 
  än 
  föregående 
  eller 
  från 
  

   senare 
  delen 
  af 
  juni 
  (^"^/g 
  1898 
  Beeren 
  Eiland 
  några 
  få 
  blom- 
  

   mor; 
  -^/g 
  1861 
  Treurenberg 
  bay; 
  1/7 
  1882 
  Belsund, 
  ^^ 
  t 
  i,s96 
  

   Gåsöarne) 
  till 
  ut 
  i 
  augusti 
  (»/s 
  1864, 
  Vs 
  1872, 
  ^/s 
  1861, 
  " 
  3 
  

   1864). 
  Om 
  fruktsättningen 
  gäller 
  detsamma, 
  som 
  ofvan 
  sades 
  

   om 
  C. 
  alpinum. 
  

  

  Cerastium 
  edmonstonii 
  var. 
  esespitosum 
  (Malmgr.). 
  

  

  De 
  viktigaste 
  karaktärerna 
  äro 
  en 
  ovanligt 
  tät 
  tufning 
  

   (starkare 
  än 
  hos 
  hufvudarten), 
  isynnerhet 
  då 
  växten 
  lefver 
  

   på 
  icke 
  mossbevuxen 
  mark 
  (taf. 
  4, 
  fig. 
  1), 
  alldeles 
  glatta 
  till 
  

   isynnerhet 
  i 
  kanterna 
  svagt 
  håriga 
  blad. 
  Dessa 
  variera 
  i 
  stor- 
  

   lek 
  ganska 
  afsevärdt, 
  men 
  äro 
  i 
  regeln 
  betydligt 
  mindre 
  än 
  

   hufvudartens. 
  

  

  På 
  såväl 
  Beeren 
  Eiland 
  som 
  Spetsbergen 
  allmänt 
  utbredd. 
  

   De 
  småbladiga 
  formerna 
  tyckas 
  företrädesvis 
  uppträda 
  på 
  de 
  

   kargaste, 
  för 
  vinden 
  mest 
  utsatta 
  lokalerna, 
  livadan 
  blad- 
  

   storleken 
  icke 
  tojde 
  vara 
  någon 
  konstant 
  karaktär. 
  Exemplar 
  

   föreligga 
  från 
  Beeren 
  Eiland 
  och 
  Spetsbergens 
  sydligaste 
  

   delar 
  (Hornsund) 
  till 
  de 
  allra 
  nordligaste 
  (fans 
  dock 
  ej 
  pa 
  

   Karl 
  XIl:s 
  ö) 
  och 
  östligaste 
  (Lovens 
  berg, 
  Kung 
  Karls 
  Land). 
  

   — 
  Dess 
  geografiska 
  utbredning 
  utanför 
  Spetsbergen 
  är 
  ej 
  

   möjlig 
  att 
  med 
  oss 
  tillgängligt 
  material 
  fullt 
  utreda. 
  All- 
  

   deles 
  samma 
  form 
  som 
  pa 
  Spetsbergen 
  finnes 
  emellertid 
  säkert 
  

   pa 
  Novaja 
  Sembla 
  samt 
  på 
  ett 
  ställe 
  i 
  Skandinavien, 
  nämligen 
  

   det 
  för 
  sin 
  arktiska 
  reliktflora 
  så 
  bekanta 
  Dovre. 
  Redan 
  

   den 
  ^Vt 
  1854 
  samlade 
  J. 
  E. 
  och 
  P. 
  L. 
  Zetterstedt 
  ett 
  rikt 
  

   och 
  väl 
  konserveradt 
  material 
  vid 
  Knudshö 
  af 
  en 
  fullständigt 
  

   typisk 
  var. 
  ccrspitosrmi 
  med 
  bladen 
  ytterst 
  svagt 
  håriga 
  af 
  

   enstaka 
  langa 
  har 
  (af 
  dem 
  kallad 
  C. 
  latifolium). 
  Något 
  mera 
  

   håriga 
  öfvergangsformer 
  till 
  C. 
  edmonstonii 
  äro 
  sedan 
  där 
  

   samlade 
  af 
  Lindeberg, 
  Moe, 
  Nordenström, 
  Juel 
  m. 
  fl. 
  I 
  Riks- 
  

   museets 
  rikhaltiga 
  skandinaviska 
  6Vv«.sAmw? 
  -samling 
  äro 
  de 
  

   från 
  Dovre 
  härstammande 
  de 
  enda, 
  som 
  kunna 
  hänföras 
  till 
  

  

  