﻿()S 
  ANDERSSON 
  O. 
  HESSELMAN. 
  SPETSBERGENS 
  KÄRLVÄXTFLORA. 
  

  

  Arten 
  varierar 
  i 
  hög 
  grad, 
  särskildt 
  i 
  afseende 
  pa 
  blad- 
  

   form, 
  bladens 
  glans, 
  hårighet 
  etc, 
  och 
  de 
  olika 
  formerna 
  synas 
  

   vara 
  åtminstone 
  delvis 
  ganska 
  oberoende 
  af 
  de 
  lokala 
  för- 
  

   hållandena, 
  aJldenstund 
  de 
  ofta 
  träffas 
  växande 
  alldeles 
  invid 
  

   hvarandra. 
  Så 
  togos 
  på 
  deltamark 
  i 
  bottnen 
  af 
  Van 
  Keulen 
  

   bay 
  i 
  omstående 
  figurer 
  återgifna 
  former. 
  En 
  långbladig 
  form, 
  

   liknande 
  den 
  i 
  fig. 
  29 
  c 
  återgifna, 
  torde 
  det 
  ha 
  varit, 
  som 
  för- 
  

   anledt 
  Franchets 
  uppgift, 
  att 
  S. 
  retusa 
  tagits 
  i 
  Belsund. 
  

   Denna 
  alpina 
  art 
  är 
  aldrig 
  funnen 
  på 
  Spetsbergen. 
  

  

  Jämte 
  de 
  visserligen 
  olikartade, 
  men 
  dock 
  otvifvelaktigt 
  

   till 
  S. 
  polaris 
  Wg 
  hörande 
  formerna 
  ha 
  vi 
  insamlat 
  tvänne 
  

   former, 
  som 
  enligt 
  den 
  gällande 
  uppfattningen 
  inom 
  salico- 
  

   logien 
  äro 
  att 
  hänföra 
  till 
  kombinationen 
  Salix 
  herhacea 
  L. 
  x 
  

   polaris 
  Wg. 
  Den 
  ena 
  af 
  dessa 
  former 
  (fig. 
  29 
  f) 
  togs 
  på 
  Beeren 
  

   Eiland 
  vester 
  om 
  EUa-sjön 
  på 
  sluttningarne 
  mot 
  hafvet. 
  Det 
  

   är 
  en 
  i 
  blomning 
  stående 
  honform 
  med 
  starkt 
  gråludna 
  frukt- 
  

   ämnen, 
  blomställningar, 
  som 
  genom 
  fåblommighet 
  och 
  lång- 
  

   sträckt 
  form 
  erinrar 
  om 
  S. 
  herhacea, 
  men 
  genom 
  hängefjällens 
  

   om 
  S. 
  polaris. 
  Bladen 
  äro 
  fullständigt 
  intermediära, 
  vanligen 
  

   vackert 
  tandade 
  i 
  sin 
  nedre 
  hälft, 
  spetsiga 
  eller 
  i 
  spetsen 
  

   intryckta 
  samt 
  i 
  konsistens 
  erinrande 
  om 
  S. 
  herhacea. 
  For- 
  

   men 
  öfverensstämmer 
  på 
  det 
  närmaste 
  med 
  exemplar, 
  som 
  

   under 
  namn 
  af 
  Salix 
  herhacea 
  x 
  polaris 
  distribuerats 
  af 
  F. 
  

   Ahlfvengren 
  och 
  J. 
  Enander 
  och 
  som 
  insamlats 
  i 
  Sveriges 
  

   sydligare 
  fjälltrakter. 
  På 
  fyndorten 
  lefva 
  bägge 
  de 
  of 
  van- 
  

   nämnda 
  arterna. 
  — 
  Den 
  andra 
  formen 
  är 
  anträffad 
  i 
  det 
  inre 
  

   af 
  Van 
  Keulen 
  l)a3' 
  nedanfrir 
  den 
  ostligaste 
  af 
  de 
  glaciärer, 
  

   som 
  kanta 
  fjordens 
  södra 
  sida. 
  Den 
  är 
  en 
  hanform 
  med 
  ban- 
  

   gen 
  i 
  hufvudsak 
  öfverensstämmande 
  med 
  dem 
  hos 
  S. 
  polaris, 
  

   men 
  med 
  hängefjäll 
  i 
  nedre 
  delen 
  ljusare 
  än 
  vanligen 
  hos 
  denna 
  

   art 
  är 
  fallet. 
  (Anmärkas 
  bör, 
  att 
  hängefjällens 
  utseende 
  hos 
  

   *S'. 
  polaris 
  och 
  S. 
  herhacea 
  ej 
  är 
  fullt 
  så 
  konstant, 
  som 
  vanligen 
  

   antages). 
  Bladen 
  äro 
  långsträckta, 
  spetsiga, 
  eller 
  rundade 
  af 
  

   samma 
  tunna, 
  glatta 
  nätädriga 
  utseende 
  som 
  hos 
  S. 
  herhacea; 
  

   de 
  flesta 
  äro 
  rikligt 
  tandade 
  (fig. 
  29 
  d 
  o. 
  e)] 
  pollen 
  utmärkt 
  jämt 
  

   och 
  väl 
  utbildadt. 
  Någon 
  med 
  denna 
  jämförbar 
  form 
  finnes 
  

   icke 
  i 
  Riksmuseets 
  samlingar 
  från 
  Spetsbergen. 
  Hade 
  växten 
  

   insamlats 
  i 
  en 
  trakt, 
  där 
  bägge 
  de 
  nu 
  ifrågavarande 
  arterna 
  

   lefva, 
  skulle 
  helt 
  säkert 
  flertalet 
  salixkännare 
  ej 
  ett 
  ögon- 
  

   blick 
  tvekat 
  att 
  förklara 
  den 
  för 
  hybrid 
  oaktadt 
  dess 
  ut- 
  

   märkta 
  pollen, 
  ty 
  såsom 
  de 
  många 
  undersökningarne 
  af 
  såväl 
  

  

  