﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  2G. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  1. 
  75 
  

  

  Alla 
  exemplar 
  från 
  Belsund 
  äro 
  sterila 
  med 
  undantag 
  af 
  ett 
  

   individ 
  bland 
  Nathorsts 
  exemplar 
  (V? 
  1882) 
  med 
  nyss 
  synlig 
  

   mycket 
  ung 
  vippa, 
  och 
  de 
  den 
  ^'7 
  1898 
  på 
  den 
  sist 
  nämda 
  lokalen 
  

   insamlade, 
  som 
  ha 
  ännu 
  ej 
  fullt 
  utvuxna 
  vippor. 
  Samma 
  

   tyckes 
  förhållandet 
  vara 
  med 
  de 
  af 
  Cremer 
  ^^ 
  s 
  1891 
  tagna 
  

   individen 
  (>mit 
  j 
  ungen 
  Bliithenx). 
  Kjellmans 
  exemplar 
  af 
  den 
  

   ^" 
  9 
  1872 
  från 
  Mossel 
  \my 
  ha 
  fullt 
  utvecklad 
  vippa 
  och 
  s^-nas 
  

   vara 
  helt 
  utblommade, 
  ehuru 
  enstaka 
  ståndare 
  ännu 
  kvar- 
  

   sitta; 
  någon 
  fruktutveckling 
  torde 
  ej 
  ha 
  egt 
  rum. 
  Afven 
  exem- 
  

   plar 
  från 
  Storfjorden 
  ( 
  sept. 
  1864/) 
  ha 
  fullt 
  utvecklad 
  vippa. 
  

  

  År 
  1866 
  beskref 
  N. 
  J. 
  Andersson^ 
  Colpodiiim 
  malmgreni. 
  

   Åtta 
  år 
  senare- 
  visade 
  Lange 
  (1874) 
  för 
  första 
  gången, 
  att 
  

   den 
  under 
  namn 
  Foa 
  iiendulina 
  i 
  Flora 
  danica 
  Vol. 
  XIV 
  

   (1849), 
  pl. 
  2343 
  afbildade 
  växten 
  sannolikt 
  är 
  en 
  egen 
  art 
  

   Ärctophila 
  effusa 
  (den 
  äkta 
  Arctox)hila 
  penduUna 
  afbildas 
  i 
  nyss 
  

   citerade 
  vol. 
  pl. 
  126). 
  I 
  sitt 
  arbete 
  öfver 
  Spetsbergens 
  kärl- 
  

   växter 
  (1883) 
  meddelade 
  Nathorst, 
  att 
  han 
  såväl 
  som 
  Kjell- 
  

   man 
  kommit 
  till 
  den 
  uppfattningen, 
  att 
  N. 
  J. 
  Anderssons 
  

   Colpodium-art, 
  såsom 
  denne 
  redan 
  misstänkt, 
  var 
  en 
  Ärcto- 
  

   phila 
  samt 
  att 
  den 
  var 
  identisk 
  med 
  Langes 
  A. 
  effusa. 
  Under 
  

   sådana 
  förhållanden 
  bör 
  emellertid 
  enligt 
  de 
  brukliga 
  priori- 
  

   tetsprinciperna 
  namnet 
  blifva 
  det 
  ofvan 
  angifna. 
  — 
  Det 
  af 
  

   Kathorst 
  gifna 
  namnet 
  f. 
  depauperaia 
  torde, 
  såvidt 
  man 
  af 
  

   föreliggande 
  material 
  kan 
  döma, 
  endast 
  böra 
  användas 
  på 
  

   de 
  ytterst 
  spensliga 
  och 
  låga 
  (6 
  — 
  7 
  cm.) 
  exemplar, 
  som 
  före- 
  

   ligga 
  från 
  Mossel 
  bay 
  och 
  Storfjorden, 
  samt 
  möjligen 
  på 
  det 
  

   från 
  Stordalen 
  i 
  Van 
  Keulen 
  baj^ 
  (axbärande 
  exemplar 
  från 
  

   1897 
  10—12 
  cm. 
  högt), 
  men 
  knappast 
  på 
  de 
  från 
  öfriga 
  lokaler 
  

   härstammande. 
  Dessa 
  synas 
  nämligen 
  i 
  det 
  stora 
  hela 
  i 
  grof- 
  

   lek 
  etc. 
  öfverensstämma 
  med 
  mindre 
  yppiga 
  sådana 
  frän 
  Si- 
  

   birien 
  och 
  Grönland. 
  Erinras 
  bör 
  ock 
  att 
  materialet, 
  som 
  af 
  

   ofvanstående 
  framgår, 
  är 
  ytterst 
  bristfälligt. 
  

  

  Dupontia 
  flsheri 
  R. 
  Br. 
  

  

  Belsund. 
  Flerstädes 
  såsom 
  i 
  Van 
  Keulen 
  bay 
  nedanför 
  

   Ahlstrands 
  berg, 
  i 
  nordsidans 
  mellersta 
  dal; 
  i 
  Van 
  Mijen 
  

   bay 
  på 
  Axels 
  ö 
  samt 
  på 
  många 
  ställen 
  i 
  fjordens 
  inre. 
  

  

  K. 
  Vet. 
  Akad. 
  Förh. 
  18GG, 
  N:o 
  5. 
  

   FL 
  dan. 
  suppl. 
  III 
  (1874), 
  sid. 
  4. 
  

  

  