﻿6 
  HESSELMAN, 
  MYKORRHTZABILDNINaAR 
  HOS 
  ARKTISKA 
  VÄXTER. 
  

  

  cellager 
  inträngande 
  svamphj-ferna 
  växa, 
  inkomna 
  i 
  en 
  cell, 
  

   i 
  riktning 
  emot 
  cellkärnan. 
  I 
  dennas 
  omedelbara 
  närhet 
  

   svälla 
  hyferna 
  bläslikt 
  upp 
  i 
  spetsen, 
  stärkelsekornen 
  i 
  värd- 
  

   cellen 
  försvinna 
  och 
  hyfblåsan 
  fylles 
  af 
  ett 
  proteinartadt 
  

   ämne. 
  Efter 
  en 
  tid 
  inskrumpnar 
  blåsan 
  under 
  afgifvande 
  

   af 
  en 
  vätska 
  åt 
  värdcellen 
  och 
  öfvergår 
  i 
  en 
  gul, 
  kornig 
  

   massa. 
  Dessa 
  undersökningar 
  ha 
  helt 
  nyligen 
  bestyrkts 
  af 
  

   Mac 
  Dougal 
  (39), 
  som 
  studerat 
  Calypso 
  hulhosa 
  (L.) 
  E,chb. 
  

   och 
  CoralUorrhiza 
  Arizonica. 
  Dangeard 
  (4) 
  har 
  likaledes 
  

   undersökt 
  mykorrhizor 
  från 
  histologisk 
  synpunkt 
  och 
  speciellt 
  

   har 
  han 
  arbetat 
  med 
  Ophrys 
  aranifera 
  L. 
  

  

  Om 
  vi 
  ytterligare 
  tillägga, 
  att 
  det 
  lyckats 
  Chodat 
  och 
  

   Lendner 
  (3) 
  att 
  ur 
  roten 
  af 
  Lisfera 
  cordafa 
  (L.) 
  R. 
  Br. 
  fri- 
  

   odla 
  en 
  svamp, 
  Fusarium, 
  som 
  sannolikt 
  genetiskt 
  står 
  i 
  

   samband 
  med 
  någon 
  Nccfria- 
  eller 
  Ilypomyccs-diri, 
  svamp- 
  

   släkten 
  som 
  först 
  AVaiirlich 
  (52) 
  och 
  sedermera 
  i 
  nyaste 
  tid 
  

   Bernatsky 
  (1) 
  funnit 
  representerade 
  hos 
  Vanda- 
  och 
  Vanilla- 
  

   arter, 
  torde 
  det 
  viktigaste, 
  som 
  under 
  de 
  senare 
  åren 
  publi- 
  

   cerats 
  angående 
  den 
  endotrofiska 
  mykorrhizan, 
  vara 
  nämdt. 
  

  

  Den 
  ektotrofiska 
  mykorrhizan 
  har 
  sedan 
  Frank 
  icke 
  varit 
  

   föremål 
  för 
  några 
  mer 
  vidsträckta 
  undersökningar. 
  Dess 
  

   förekomst 
  är 
  känd 
  hos 
  ciqniliferer, 
  Betiila- 
  och 
  Salix-arter, 
  

   några 
  ahietaceer 
  samt 
  de 
  saprofytiska 
  pyrolace-släktena 
  Mono- 
  

   tropa 
  (Kamienski 
  30) 
  och 
  Sarcodes 
  (Mac 
  Dougal). 
  Helt 
  nyligen 
  

   har 
  Mangin 
  (3(3) 
  publicerat 
  en 
  kortare 
  redogörelse 
  öfver 
  anato- 
  

   mien 
  hos 
  några 
  ektotrofiska 
  mykorrhizor, 
  men 
  hans 
  iakt- 
  

   tagelser 
  omnämnas 
  lämpligast 
  i 
  samband 
  med 
  redogörelsen 
  

   för 
  mina 
  egna 
  undersökningar. 
  

  

  De 
  senare 
  årens 
  arbeten 
  på 
  detta 
  område 
  hafva 
  sålunda 
  

   hufvudsakligen 
  varit 
  af 
  anatomisk 
  och 
  histologisk 
  art. 
  Man 
  

   har 
  upptäckt 
  ett 
  stort 
  antal 
  växter, 
  såväl 
  klorofvllfria 
  som 
  

   klorofyll 
  föran 
  de, 
  hvilka 
  alltid 
  eller 
  under 
  vissa 
  omständigheter 
  

   ega 
  försvampade 
  rötter. 
  De 
  ftirändringar, 
  som 
  såväl 
  roten 
  

   som 
  svampen 
  undergå 
  till 
  följd 
  af 
  symbiosen, 
  ha 
  noga 
  under- 
  

   sökts, 
  och 
  slutligen 
  har 
  man 
  i 
  några 
  fall 
  med 
  en 
  viss 
  sanno- 
  

   likhet 
  lyckats 
  utreda, 
  hvilka 
  svamparter 
  det 
  är, 
  som 
  ingå 
  i| 
  

   symbiosen 
  med 
  rötterna. 
  Mykorrhizans 
  fysiologiska 
  betydelse! 
  

   för 
  de 
  båda 
  organismerna 
  har 
  däremot 
  med 
  mindre 
  framgångj 
  

   studerats. 
  Härutinnan 
  äro 
  Grooms 
  undersökningar 
  öfverl 
  

   TIdsmia 
  Äscroc, 
  som 
  berättiga 
  antagandet 
  af 
  ett 
  ämnesutbytej 
  

   mellan 
  svamp 
  och 
  värdväxt, 
  och 
  Nobbes 
  och 
  Hiltners 
  försök] 
  

  

  