﻿22 
  HESSELMAN, 
  MYKORRHIZABILDNINGAR 
  HOS 
  ARKTISKA 
  VÄXTER. 
  

  

  Dryas 
  octoj^etala 
  L. 
  Rotmeristeuiet 
  liknar 
  mycket 
  Lavatercis, 
  

   undersökt 
  af 
  Eriksson, 
  i 
  det 
  att 
  rotmössa, 
  epidermis 
  och 
  bark- 
  

   lager 
  liafva 
  gemensam 
  initialzon, 
  från 
  hvilken 
  pleromet 
  är 
  

   f(iga 
  skarpt 
  begränsadt 
  (se 
  textfiguren 
  4).* 
  Rotmössan 
  är 
  

   lika 
  mäktig 
  hos 
  försvampade 
  och 
  oförsvampade 
  rötter 
  (jmfr 
  

   textfig. 
  4 
  med 
  bild 
  1 
  a 
  tafl. 
  III), 
  och 
  dess 
  celler 
  förblifva 
  

   lika 
  länge 
  i 
  samband 
  med 
  de 
  öfriga 
  Sä 
  fort 
  epidermiscellerna 
  

  

  Fig. 
  4. 
  Dr 
  jas 
  octopetala 
  L 
  

  

  Längdänitt 
  genom 
  rotspets. 
  Leitz 
  Zeichenocular, 
  obj. 
  8, 
  

   sedau 
  förminskadt 
  till 
  |. 
  

  

  utträdt 
  ur 
  sitt 
  förbaud 
  med 
  rotmössan, 
  komma 
  de 
  i 
  omedelbar 
  

   beröring 
  med 
  hyfmanteln; 
  cellerna 
  hypertrofieras 
  dock 
  härvid 
  

   ej, 
  hvilket 
  torde 
  bero 
  därpå, 
  att 
  hyferna 
  ej 
  växa 
  in 
  mellan 
  

   cellerna, 
  medan 
  dessa 
  ännu 
  äro 
  unga. 
  Den 
  enda 
  skillnaden 
  

   i 
  meristemets 
  utseende 
  består 
  däri 
  att 
  nybildnings- 
  och 
  till- 
  

   växtzonerna 
  äro 
  kortare 
  hos 
  en 
  mykorrliiza 
  än 
  hos 
  en 
  vanlig 
  rot, 
  

   och 
  att 
  sjiQfva 
  spetsen 
  är 
  liksom 
  tillplattad 
  af 
  hyferna. 
  

  

  Först 
  i 
  de 
  äldre 
  delarne 
  af 
  roten 
  och 
  långt 
  bakom 
  rot- 
  

   spetsen 
  börja 
  hyferna 
  intränga 
  emellan 
  cellerna, 
  och 
  de 
  växa 
  

  

  * 
  Till 
  denna 
  t.vp 
  höra 
  äfven 
  andra 
  Dryas 
  närst;\cnde 
  rosacöer, 
  såsom 
  

   Rubus 
  discolor 
  Weihe 
  och 
  Fragaria 
  vescn 
  L. 
  (Flähault 
  (9). 
  pag. 
  141 
  — 
  142). 
  

  

  