﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  2. 
  33 
  

  

  I 
  van 
  Keulen 
  bay 
  i 
  Belsund 
  finnas 
  utsträckta, 
  af 
  gamla 
  

   moräner 
  bestående 
  marker, 
  livilka 
  mot 
  fjällsidorna, 
  där 
  det 
  

   dels 
  direkt 
  nedstörtade, 
  dels 
  af 
  smältvatten 
  nedförda 
  mate- 
  

   rialet 
  blir 
  rikligare, 
  öfvergår 
  i 
  rasmarker. 
  De 
  förra 
  äro 
  ofta 
  

   utbildade 
  som 
  en 
  torr, 
  hård 
  jordart 
  i 
  fritt 
  läge 
  och 
  med 
  svag- 
  

   bevattning. 
  På 
  en 
  sådan, 
  där 
  hufvuddelen 
  af 
  finmaterialet 
  

   härstammar 
  från 
  skiffrar 
  och 
  endast 
  till 
  mindre 
  del 
  från 
  

   sandsten, 
  utgjordes 
  vegetationen 
  hufvudsakligen 
  af 
  Dryas 
  

   octopetala 
  L. 
  och 
  af 
  sparsammare 
  Salix 
  polaris 
  Wahl. 
  samt 
  

   enstaka 
  exemplar 
  af 
  Suxifraga 
  oppositifolia 
  L., 
  Papaver 
  radi- 
  

   caium 
  Rottb. 
  och 
  Polygomim 
  viviparum 
  L. 
  m. 
  fl. 
  Det 
  rotförande 
  

   lagret 
  i 
  dryasmattan 
  visar 
  en 
  glödningsförlust 
  af 
  IO.22 
  %, 
  

   hvilket, 
  då 
  profvet 
  praktiskt 
  taget 
  var 
  kalkfritt, 
  till 
  allra 
  

   största 
  delen 
  utgöres 
  af 
  organiska 
  rester. 
  

  

  På 
  en 
  liknande 
  lokal, 
  ehuru 
  en 
  öfvergångsform 
  till 
  ras- 
  

   marker 
  och 
  endast 
  förra 
  delen 
  af 
  sommaren 
  öfversilad 
  af 
  

   mycket 
  smältvatten 
  samt 
  bevuxen 
  af 
  en 
  något 
  artrikare 
  

   flora 
  af 
  Saxifraga 
  oppositifolia 
  L., 
  S. 
  ccespitosa 
  Ehrh., 
  S. 
  cerniia 
  

   L., 
  Festuca 
  rubra 
  L., 
  Cerastimn 
  alpinum 
  L. 
  m. 
  fl. 
  var 
  mot- 
  

   svarande 
  tal 
  10,7%; 
  denna 
  mark 
  innehöll 
  litet 
  kalk, 
  h 
  varför 
  

   siftran 
  är 
  för 
  hög 
  för 
  att 
  enbart 
  beteckna 
  humushalten, 
  men 
  

   ett 
  prof 
  från 
  en 
  likartad 
  lokal 
  i 
  Treurenbergbay 
  visade, 
  

   ehuru 
  kalkfritt, 
  en 
  glödningsförlust 
  af 
  8,3 
  %. 
  

  

  Deltamarkerna, 
  h 
  vilkas 
  ursprungliga 
  material 
  i 
  samband 
  

   med 
  afsättningen 
  är 
  mycket 
  väl 
  sorteradt. 
  visa 
  ofta 
  en 
  

   jämn 
  af 
  fin 
  sand 
  och 
  lera 
  bildad 
  jordmån. 
  På 
  en 
  sådan, 
  där 
  

   karaktärsväxten 
  var 
  Saxifraga 
  oppositifolia 
  L. 
  och 
  hvarest 
  

   Cerastium* 
  ccBspitoswn 
  Malmgren, 
  Junciis 
  higlumis 
  L., 
  Draba- 
  

   arter 
  etc. 
  bildade 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  fullständigt 
  mark- 
  

   täckande 
  vegetatation, 
  visade 
  sig 
  glödningsförlusten 
  vara 
  

   7,u%, 
  detta 
  prof 
  var 
  något 
  kalkhaltigt, 
  men 
  ett 
  annat 
  kalk- 
  

   fritt 
  från 
  liknande 
  mark 
  gaf 
  8,01 
  %. 
  Till 
  den 
  humusrikaste 
  

   mark, 
  som 
  finnes 
  på 
  Spetsl^ergen, 
  är 
  utan 
  tvifvel 
  att 
  räkna 
  

   den 
  feta, 
  kolsvarta 
  jord, 
  som 
  täcker 
  de 
  gamla 
  strandterrasserna 
  

   vid 
  Kolbay 
  och 
  som 
  å 
  sin 
  sida 
  täckes 
  af 
  en 
  sluten 
  vegetation 
  

   af 
  Betala 
  nana 
  L., 
  Empetrum 
  nigrum 
  L., 
  Dryas 
  octopetala 
  L,, 
  

   Poa 
  flexuosa 
  Wahl. 
  Salix 
  polaris 
  Wahl., 
  Folygonum 
  viviparum 
  

   L. 
  m. 
  fl. 
  Det 
  jordlager, 
  i 
  hvilket 
  dessa 
  arter 
  har 
  hufvud- 
  

   massan 
  af 
  sina 
  rötter, 
  visar 
  den 
  betydande 
  humushalten 
  af 
  

   40,0 
  %, 
  hvarigenom 
  den 
  i 
  afseende 
  på 
  rikedomen 
  af 
  organiska 
  

  

  3 
  

  

  