﻿34 
  HESSELMAN, 
  MYKORRHIZABILDNINGAR 
  HOS 
  ARKTISKA 
  VÄXTER. 
  

  

  ämnen 
  står 
  i 
  full 
  paritet 
  med 
  sydligare 
  trakters 
  i 
  detta 
  af- 
  

   seende 
  rikaste 
  jordarter.) 
  

  

  Glödningsförlusten 
  i 
  de 
  undersökta 
  profven 
  härleder 
  sig 
  

   väl 
  icke 
  till 
  största 
  delen 
  af 
  förmultnade 
  organiska 
  bestånds- 
  

   delar, 
  utan 
  äfven 
  i 
  afsevärd 
  mängd 
  af 
  föga 
  sönderdeladt 
  or- 
  

   ganiskt 
  affall. 
  För 
  raykorrhizasvamparna 
  äro 
  dock 
  äfven 
  de 
  

   icke 
  sönderdelade 
  resterna 
  af 
  betydelse. 
  

  

  Flere 
  forskare 
  ha 
  sökt 
  fastställa, 
  h 
  vilka 
  svampar 
  det 
  är 
  

   som 
  bilda 
  mykorrhizor. 
  I 
  inledningen 
  omnämdes 
  de 
  viktigaste 
  

   resultaten 
  i 
  detta 
  hänseende, 
  såvidt 
  undersökningarne 
  hafva 
  

   haft 
  de 
  endotrofiska 
  mykorrhizorna 
  till 
  föremal. 
  Ehuru 
  man 
  

   ej 
  torde 
  kunna 
  påstå, 
  att 
  det 
  otvifvelaktigt 
  påvisats 
  ett 
  sam- 
  

   band 
  mellan 
  ektotrofiska 
  mykorrhizor 
  och 
  vissa 
  svamparter, 
  

   så 
  har 
  man 
  dock 
  kommit 
  så 
  långt, 
  att 
  en 
  samhörighet 
  mellan 
  

   dylika 
  och 
  vissa 
  liymenomyceter 
  och 
  tuheraceer 
  är 
  i 
  hög 
  

   grad 
  sannolik. 
  Mattirolo 
  och 
  Dangeard 
  anse 
  sig 
  ha 
  kon- 
  

   staterat 
  ett 
  samband 
  mellan 
  tuheraceer 
  och 
  cupidifcrernas 
  

   rötter. 
  Uti 
  de 
  arktiska 
  trakterna 
  saknas, 
  så 
  vidt 
  man 
  hit- 
  

   tills 
  känner, 
  tuheraceer, 
  hvarför 
  det 
  är 
  alldeles 
  uteslutet 
  

   att 
  tänka 
  sig 
  mykorrhizorna 
  hos 
  salices, 
  Polt/gotiuni 
  viviparum 
  

   och 
  Z)r^a5-arterna 
  förorsakas 
  af 
  dylika. 
  Emellertid 
  hänvisa 
  

   »Schnallen>-förbindelserna 
  som 
  utmärka 
  hyferna 
  i 
  de 
  unga 
  

   mykorrhizorna 
  af 
  dessa 
  svampar, 
  till 
  liymenomnceter. 
  Enligt 
  

   Noack 
  (42) 
  förorsakas 
  mykorrhizorna 
  hos 
  vara 
  barrträd 
  af 
  

   Geaster-Aviex, 
  Agaricus 
  och 
  Cortinarius-arter, 
  hos 
  cupulifercr 
  

   af 
  Agaricus-, 
  Lactarius- 
  och 
  Cortinarius-?LYiev\ 
  Woronin 
  (54) 
  

   förmodar, 
  att 
  mykorrhizorna 
  hos 
  några 
  af 
  honom 
  i 
  Finland 
  

   undersökta 
  Salix-^Yter 
  förorsakas 
  af 
  B 
  ol 
  et 
  us 
  -arter. 
  I 
  de 
  

   arktiska 
  trakterna 
  äro 
  hymenomyccter 
  visserligen 
  icke 
  så 
  

   art- 
  och 
  talrika 
  som 
  inom 
  det 
  europeiska 
  skogsområdet, 
  

   men 
  de 
  äro 
  långt 
  ifrån 
  sällsynta. 
  Vissa 
  arter 
  synas 
  vara 
  

   mycket 
  utbredda 
  inom 
  högalpina- 
  och 
  arktiska 
  trakter, 
  Om- 
  

   phalia 
  umheliifera 
  (L) 
  är 
  mycket 
  vanlig 
  på 
  Grönland 
  (Rostrup 
  

   48), 
  i 
  ljunghed 
  vid 
  Scoresby 
  sund 
  var 
  den 
  allmänn 
  (Rostrup 
  

   48), 
  den 
  förekommer 
  på 
  Beeren 
  Eiland 
  och 
  är 
  ganska 
  vanlig 
  

   på 
  Spetsbergen 
  (Karsten), 
  och 
  i 
  den 
  skandinaviska 
  fjäll- 
  

   regionen 
  har 
  den 
  observerats 
  af 
  Henning 
  (22). 
  Galera 
  Jn/})- 
  

   noruni 
  Batsch 
  är 
  ganska 
  vanlig 
  på 
  Spetsbergen 
  (Karsten), 
  

   har 
  iakttagits 
  på 
  flera 
  ställen 
  på 
  Grönland 
  (Rostrup 
  48 
  

   och 
  49) 
  och 
  äfven 
  på 
  Skandinaviens 
  fjäll 
  (Henning). 
  Afven 
  

   några 
  arter, 
  som 
  förekomma 
  allmänt 
  inom 
  skogsområdet 
  och 
  

  

  