﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  3. 
  5 
  

  

  Åmålstrakten, 
  d. 
  v. 
  s. 
  den 
  del 
  af 
  landskapet, 
  som 
  sträcker 
  

   sig 
  från 
  Värmlandsgränsen 
  till 
  Animskogsbräckan, 
  kallar 
  

   Myrin 
  Det 
  lägkulliga 
  landet. 
  Detta 
  är 
  flackt 
  vid 
  kusten, 
  

   såsom 
  fallet 
  är 
  med 
  hela 
  Vänerns 
  kust 
  ocli 
  Dalboslätten. 
  

  

  Nordvästra 
  delen 
  af 
  Dalsland 
  ligger 
  högst 
  öfver 
  hafvet. 
  

   Landet 
  sänker 
  sig 
  därifrån 
  mycket 
  mot 
  söder 
  och 
  sydvest. 
  

   En 
  egendomlighet 
  för 
  landskapet, 
  något 
  som 
  det 
  har 
  gemen- 
  

   samt 
  med 
  Värmland, 
  är 
  de 
  långsträckta 
  sjöarna, 
  som 
  ofta 
  

   begränsas 
  af 
  branta 
  berg 
  och 
  höga 
  kullar. 
  Som 
  exempel 
  på 
  

   detta 
  må 
  endast 
  det 
  nämnas, 
  att 
  Stora 
  Le 
  är 
  vid 
  Ed 
  och 
  en 
  

   lång 
  sträcka 
  uppåt 
  knappast 
  1 
  km. 
  bred. 
  

  

  IL 
  Dalsland 
  i 
  geologiskt 
  hänseende. 
  

  

  Detta 
  landskap 
  har 
  i 
  geologiskt 
  hänseende 
  redan 
  för 
  länge 
  

   sedan 
  ådragit 
  sig 
  synnerligen 
  stor 
  uppmärksamhet. 
  Ar 
  1746 
  

   observerade 
  nämligen 
  Linné 
  under 
  sin 
  resa 
  genom 
  Dalsland, 
  ^ 
  

   att 
  bergarter 
  af 
  egendomligt 
  slag 
  funnos 
  i 
  trakten 
  omkring 
  

   Köpmannebro. 
  Och 
  äfven 
  Hisinger 
  och 
  Myrin 
  ha 
  ej 
  ringa 
  

   förtjänster 
  om 
  utredningen 
  af 
  Dalslands 
  geologiska 
  förhållan- 
  

   den. 
  Men 
  det 
  är 
  dock 
  först 
  i 
  våra 
  dagar, 
  som 
  desamma 
  

   närmare 
  skärskådats. 
  Detta 
  har 
  gjorts 
  på 
  ett 
  i 
  allo 
  beröm- 
  

   värdt 
  sätt 
  af 
  vårt 
  lands 
  statsgeologer. 
  De 
  ha 
  tagit 
  saken 
  

   om 
  hand 
  och 
  lämnat 
  i 
  hög 
  grad 
  värdefulla 
  utredningar 
  och 
  

   omfattande 
  arbeten 
  rörande 
  detta 
  landskaps 
  geologi. 
  Till 
  dessa 
  

   arbeten 
  2 
  hänvisa 
  vi 
  därför 
  en 
  hvar, 
  som 
  önskar 
  få 
  ytterligare 
  

   kännedom 
  härom. 
  Här 
  lämnas 
  nämligen 
  endast 
  en 
  kortfattad 
  

   öfversigt 
  öfver 
  landskapets 
  geologi 
  eller, 
  rättare 
  sagdt, 
  dess 
  

   geognosi, 
  hvilken 
  öfversigt 
  grundar 
  sig 
  dels 
  på 
  ofvan 
  nämnda 
  

   arbeten, 
  dels 
  på 
  våra 
  egna 
  iakttagelser 
  inom 
  ifrågavarande 
  

   landskap. 
  

  

  På 
  Dalsland 
  finnes 
  det 
  såväl 
  olagrade 
  som 
  lagrade 
  berg- 
  

   arter. 
  Af 
  de 
  sistnämnda 
  höra 
  en 
  del 
  till 
  urformationen, 
  andra 
  

   åter 
  till 
  Dalslandsgruppen 
  eller 
  Dal 
  for 
  mation 
  eti. 
  

  

  ^ 
  Se 
  Carl 
  von 
  Linnés 
  Vestgötaresa, 
  p. 
  229. 
  

  

  2 
  Praktiskt 
  Geologiska 
  undersökningar 
  inom 
  norra 
  delen 
  af 
  Elfsborgs 
  

   län 
  och 
  Dalsland 
  med 
  bidrag 
  af 
  länets 
  norra 
  hushållningssällskap 
  utförda 
  

   genom 
  Sveriges 
  Geologiska 
  Undersökning 
  åren 
  1878—82. 
  Stockholm 
  1885. 
  

   Utgör 
  n:o 
  72 
  af 
  Serien 
  „C. 
  — 
  Äfven 
  särskilda 
  kartblad 
  med 
  beskrifningar, 
  

   t. 
  ex. 
  bladen 
  Upperud, 
  Åmål 
  och 
  Baldersnäs. 
  — 
  Geologisk 
  öfversigtskarta 
  

   öfver 
  bergarterna 
  på 
  östra 
  Dal. 
  År 
  1870. 
  — 
  Därjämte 
  Jordens 
  Historia 
  af 
  

   A. 
  G. 
  Nathorst. 
  Stockholm 
  1894. 
  

  

  