﻿12 
  J. 
  HULTING, 
  DALSLANDS 
  LAFYAR. 
  

  

  Rinodina 
  confragosa, 
  Opegrapha 
  Dilleniana 
  och 
  vnlgata 
  m. 
  fl. 
  

   andra. 
  — 
  På 
  mossbeväxta 
  bergsidor: 
  Alectoria 
  * 
  chalyheiformis, 
  

   CJadonia-SiTter, 
  Lecidea 
  vernalis, 
  Leprocaidon 
  nanum, 
  Massa- 
  

   long 
  ia 
  cartiosa, 
  Nephroma 
  arcticiim, 
  Peltigera- 
  och 
  Sticta-arter, 
  

   Sphcerophorus 
  cor 
  alloides 
  samt 
  pä 
  ett 
  och 
  ammt 
  ställe 
  Fannaria 
  

   ruhiginosa 
  f. 
  conoplea. 
  

  

  På 
  jord, 
  t. 
  ex. 
  uppe 
  på 
  bergen 
  eller 
  å 
  deras 
  sidor, 
  före- 
  

   kommo 
  merendels 
  Bceomyces 
  rosens, 
  Gladonia 
  decorticata 
  och 
  

   papillaria, 
  Lecidea 
  demissa, 
  granidosa 
  och 
  uliginosa, 
  Sphyridium 
  

   hyssoides 
  samt 
  Stereocanlon 
  paschale 
  och 
  tomentosum. 
  

  

  Endast 
  på 
  granit 
  och 
  gneis 
  förekommo 
  Lecidea 
  egenula 
  

   och 
  Fhyscia 
  endococcina. 
  

  

  På 
  de 
  konglomeratbildningar, 
  som 
  jag 
  hade 
  tillfälle 
  att 
  

   undersöka, 
  träffades 
  i 
  allmänhet 
  samma 
  laf 
  arter 
  som 
  på 
  granit 
  

   och 
  gneis. 
  

  

  Efter 
  allt 
  att 
  döma 
  borde 
  kvarfsiten, 
  som 
  upptager 
  vida 
  

   sträckor 
  inom 
  landskapet, 
  ha 
  föga 
  att 
  erbjuda 
  i 
  lichenologisk 
  

   väg. 
  Denna 
  bergarts 
  kemiska 
  sammansättning 
  och 
  dess 
  stora 
  

   hårdhet 
  tyda 
  därpå. 
  Men 
  nämnda 
  bergart 
  var 
  dock 
  vida 
  

   bättre, 
  än 
  jag 
  hoppats. 
  Visserligen 
  var 
  det 
  ej 
  ovanligt 
  att 
  

   hela 
  bergsidor 
  ej 
  hade 
  andra 
  lafarter 
  att 
  bjuda 
  på 
  än 
  

   Gyrophora 
  spodochroa, 
  Lecanora 
  cinerea, 
  Lecidea. 
  rirnlosa, 
  

   Parmelia 
  centrifuga, 
  conspersa, 
  olivacea, 
  saxatilis 
  och 
  onipha- 
  

   lodes 
  och 
  att 
  beskuggade 
  ställen 
  nästan 
  uteslutande 
  hyste 
  

   Ämphiloma 
  lanuginosiim 
  i 
  oerhörd 
  mängd, 
  Calicium 
  corynelliim 
  

   (här 
  och 
  hvar), 
  Lecanora 
  orostea, 
  Leprocaidon 
  nanum 
  och 
  

   Lecidea 
  rivulosa, 
  men 
  på 
  synnerligen 
  många 
  ställen, 
  framför 
  

   allt 
  där 
  kvartsitbergen 
  ha 
  en 
  stor 
  höjd 
  öfver 
  hafvet, 
  var 
  laf- 
  

   vegetationen 
  synnerligen 
  rik. 
  För 
  att 
  styrka 
  detta 
  vilja 
  vi 
  

   här, 
  utan 
  att 
  upprada 
  en 
  mängd 
  vanliga 
  arter, 
  som 
  kvartsiten 
  

   har 
  gemensamt 
  med 
  graniten 
  och 
  gneisen, 
  endast 
  nämna 
  föl- 
  

   jande: 
  Cetraria 
  Fahlunensis, 
  Gyrophora 
  j^fohoscidea, 
  Lecanora 
  

   deusta, 
  Lecidea 
  pleheia, 
  tenehrosa. 
  och 
  viridiafra, 
  Opegrapha 
  

   Dilleniana 
  och 
  zonata, 
  Farmelia 
  encausta, 
  incurva, 
  lanata, 
  

   Mougeotii 
  (sälls.) 
  och 
  stygia, 
  Fhylliscum, 
  lihizocarpon 
  eupe- 
  

   trceum, 
  Rinodina 
  demissa, 
  Segestria 
  chlorotella 
  och 
  lectissima, 
  

   Sarcogyne 
  clavus 
  samt 
  Sphcerop)horus 
  coralloidcs 
  och 
  fragilis. 
  

   — 
  På 
  fullkomligt 
  ren 
  kvarts 
  växte 
  vid 
  Mon 
  i 
  Töftedal 
  och 
  

   Östanå 
  i 
  Holm 
  Gyrophora 
  erosa 
  och 
  polyphylla, 
  Lecanora 
  

   cinerea, 
  Lecidea 
  rividosa 
  och 
  tenehrosa, 
  Farmelia 
  centrifuga 
  och 
  

   olivacea, 
  Rhizocarpon 
  gcographicum 
  och 
  Umbilicaria 
  pustidata. 
  

  

  