﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAXD 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  3. 
  13 
  

  

  I 
  lichenologiskt 
  hänseende 
  öfverensstämde 
  i 
  allmänhet 
  

   Jvvartsitsandstenen 
  med 
  kvartsiten 
  på 
  de 
  ställen, 
  där 
  jag 
  hade 
  

   tillfälle 
  att 
  göra 
  iakttagelser, 
  t. 
  ex. 
  vid 
  Skuggetorp, 
  Båge- 
  

   kullen 
  och 
  Billingsfors 
  samt 
  i 
  Edsleskog 
  och 
  Laxarby. 
  Afven 
  

   hälleflintan, 
  åt 
  hvars 
  laf 
  vegetation 
  jag 
  egnade 
  uppmärksamhet 
  

   i 
  Animskog 
  och 
  Laxarby 
  samt 
  vid 
  Bräckan 
  nära 
  Billings- 
  

   fors, 
  öfverensstämde 
  i 
  lichenologiskt 
  hänseende 
  med 
  kvartsiten. 
  

   Följande 
  arter 
  antecknades, 
  nämligen 
  Cetraria 
  FaJdnnensis, 
  

   Collenia 
  flaccidum, 
  Gyrophora 
  deiista, 
  erosa 
  och 
  hyperborea, 
  

   Physcia 
  ccesia 
  (c. 
  fr.), 
  Phylliscum 
  och 
  Pyrenopsis 
  gramdce- 
  

   formis 
  jämte 
  en 
  del 
  3'tterst 
  allmänna 
  arter, 
  såsom 
  Lecanora 
  

   af 
  ra 
  och 
  cinerea, 
  Lecidea 
  neglecta, 
  rivulosa 
  och 
  coarctata, 
  

   Bhizocarpon 
  geographicum 
  och 
  distinctnm 
  samt 
  Dermatocarpon 
  

   miniatum. 
  

  

  Dioriten, 
  som 
  uppträder 
  pä 
  många 
  ställen 
  inom 
  land- 
  

   skapet, 
  förekommer 
  ock 
  i 
  det 
  nära 
  Billingsfors 
  belägna 
  Kas- 
  

   berget. 
  A 
  nämnda 
  bergart 
  antecknades 
  därstädes 
  följande 
  

   arter: 
  Caloplaca 
  ferruginea, 
  Coniocybe 
  furfnracea, 
  Hcematomma 
  

   ventosum, 
  Lecanora 
  atra 
  och 
  ^ 
  grumosa 
  samt 
  sordida, 
  Lecidea 
  

   neglecta 
  och 
  rivulosa, 
  Opegrapha 
  Dilleniana, 
  Ramalina 
  farinacea 
  

   (c. 
  fr.), 
  Sph(erophorus 
  coralloides 
  och 
  fragilis, 
  Stereocaulon 
  

   coralloides 
  och 
  Sticta 
  scrohiculata. 
  På 
  samma 
  ställe 
  förekom 
  

   ock 
  på 
  diorit 
  Binodina 
  demissa. 
  

  

  Lianeskiffern, 
  ett 
  slags 
  gråvacka, 
  har 
  sitt 
  namn 
  af 
  det 
  

   öster 
  om 
  sjön 
  Ärfven 
  belägna 
  Lianefjället 
  och 
  upptager 
  stora 
  

   vidder 
  af 
  landskapet. 
  Lianeskifferlagret 
  sträcker 
  sig 
  näm- 
  

   ligen 
  i 
  allmänhet 
  från 
  Gunnarsnäs 
  i 
  söder 
  till 
  sjön 
  Edslan 
  

   (i 
  Edsleskog) 
  i 
  norr 
  och 
  begränsas 
  i 
  vester 
  af 
  Haresjön, 
  

   Krontjärn, 
  Tanesjön, 
  Råvarp 
  och 
  Ärfven, 
  och 
  i 
  öster 
  gar 
  det 
  

   till 
  eller 
  i 
  närheten 
  af 
  sjöarna 
  Aklången, 
  Ärren 
  och 
  Knarrby- 
  

   sjön. 
  Lianeskiffern 
  var 
  i 
  allmänhet 
  fattig 
  på 
  lafvar 
  och 
  en 
  

   viss 
  enformighet 
  i 
  lichenologiskt 
  hänseende 
  kan 
  ej 
  frånkännas 
  

   densamma. 
  Nästan 
  öfver 
  allt 
  uppträdde 
  nämligen 
  samma 
  

   arter. 
  Ur 
  de 
  förda 
  anteckningarna 
  förtjäna 
  endast 
  följande 
  

   arter 
  att 
  nämnas, 
  nämligen 
  Gyrophora 
  cylindrica, 
  Lecanora 
  

   alhescens, 
  hadia, 
  gibhosa, 
  Mougeotii, 
  stygia 
  och 
  tartarea 
  (c. 
  fr.) 
  

   samt 
  Pertusaria 
  communis. 
  Verrucaria 
  fusco-nigrescens, 
  hydrela 
  

   och 
  subfuscella 
  förekommo 
  också 
  på 
  ifrågavarande 
  bergart. 
  

  

  Kloritstenen, 
  som 
  hör 
  till 
  Dalformationens 
  äldre 
  serie, 
  

   är 
  till 
  sin 
  struktur 
  massformig. 
  Är 
  nämnda 
  bergart 
  däremot 
  

   skiffrig, 
  något 
  som 
  är 
  mindre 
  vanligt, 
  kallas 
  den 
  klo 
  rit 
  skiffer. 
  

  

  