﻿16 
  J. 
  HULTIXG, 
  DALSLANDS 
  LAFVAR. 
  

  

  minima. 
  De 
  lafvar, 
  som 
  där 
  funnos, 
  förekomino 
  i 
  allmänhet 
  

   förkrympta 
  eller 
  föga 
  utvecklade. 
  Bland 
  dem 
  kunna 
  följande 
  

   nämnas: 
  Cladonia 
  cariosa, 
  coccifera, 
  fnrcata, 
  papillaria, 
  ^W^^' 
  

   data, 
  rangiferina, 
  sqiiamosa 
  och 
  undalis, 
  Lecanora 
  hypnorum, 
  

   Lecidea 
  vernaUs, 
  Farmelia 
  physodes, 
  Feltigera 
  aphtliosa, 
  canina 
  

   och 
  malacea 
  samt 
  Stereocaulon 
  condensatum 
  och 
  paschale. 
  

   Äfven 
  Arthrorhaphis 
  flavovirescens, 
  B(Eoniyces 
  roseus 
  och 
  

   Sphyridium 
  hyssoides 
  förekommo 
  sparsamt. 
  På 
  föga 
  öfver 
  

   marken 
  uppskjutande 
  stenar 
  växte 
  Gyrophora 
  cylindrica 
  och 
  

   Farmclia 
  Mougeotii. 
  

  

  Tager 
  man 
  å 
  ena 
  sidan 
  hänsyn 
  till 
  Dalslands 
  geografiska 
  

   bredd 
  eller 
  latitud 
  och 
  å 
  den 
  andra 
  sidan 
  till 
  det, 
  att 
  flera 
  

   trakter 
  af 
  detta 
  landskap 
  ligga 
  rätt 
  högt 
  öfver 
  hafvet, 
  finner 
  

   man 
  lätt 
  förklaringsgrunden 
  till 
  det, 
  att 
  flera 
  egentligen 
  nord- 
  

   liga 
  arter 
  förekomma 
  inom 
  ifrågavarande 
  område. 
  Såsom 
  

   sådana 
  förtjäna 
  särskildt 
  följande 
  att 
  omnämnas: 
  Biatorella 
  

   microhcema, 
  BuelUa 
  moriopsis, 
  Cetraria 
  Fahlunensis 
  och 
  nivalis, 
  

   Cladonia 
  hellidiflora, 
  Gyrophora 
  cylindrica 
  och 
  hyperhorea, 
  

   Lecanorsi 
  boligera, 
  frustulosa 
  och 
  gelida, 
  Lecidea 
  aglcea, 
  Dale- 
  

   carlica, 
  demissa, 
  Dicksonii, 
  limosa 
  och 
  pullata, 
  Lopadiuni 
  

   pezizoideum, 
  Nephroma 
  arcticum, 
  Parnielia 
  encausta, 
  Peltigera 
  

   scabrosa 
  och 
  Spihyridium 
  placophyllum. 
  — 
  Däremot 
  kunna 
  

   möjligen 
  följande 
  arter 
  betraktas 
  såsom 
  sydliga, 
  nämligen 
  

   Lecidea 
  Arnoldiana, 
  BouteilUi, 
  fidiginosa 
  och 
  Metzleri, 
  Micro- 
  

   glcena 
  corrosa 
  och 
  Wallrothiana, 
  Parnielia 
  acetahulum, 
  Mou- 
  

   geotii 
  och 
  tiliacea, 
  Pyrenula 
  nitida, 
  Pinodina 
  hiatorina 
  och 
  

   Bischoffn 
  samt 
  Thelotrema 
  lepadinum. 
  Dock 
  måste 
  det 
  med- 
  

   gifvas, 
  att 
  den 
  geografiska 
  utbredningen 
  för 
  fiera 
  af 
  de 
  här 
  

   sist 
  uppräknade 
  arterna 
  ej 
  ännu 
  är 
  tillfyllest 
  utredd. 
  

  

  IV. 
  Några 
  inom 
  landskapet 
  sällsynta 
  lafarter. 
  

  

  . 
  1. 
  Usnea 
  longissima 
  AcH. 
  (Univ. 
  p. 
  62()). 
  — 
  Ytterst 
  säll- 
  

   synt 
  i 
  barrskog 
  vid 
  Vågsäter 
  i 
  Valbo-Eyr. 
  

  

  Under 
  mitt 
  sista 
  besök 
  på 
  Vågsäter 
  1895 
  påträffade 
  jag 
  

   endast 
  ett 
  par 
  mindre 
  exemplar 
  af 
  denna 
  art. 
  Men 
  sedan 
  

   dess 
  har 
  jag 
  därifrån 
  erhållit 
  mera 
  af 
  den. 
  Från 
  skog- 
  

   vaktaren 
  C. 
  Carlsson 
  å 
  Vågsäter 
  erhöll 
  jag 
  nämligen 
  hösten 
  

   1897 
  utomordentligt 
  vackra, 
  af 
  honom 
  vid 
  Vågsäter 
  kort 
  förut 
  

   insamlade 
  exemplar 
  af 
  ifrågavarande 
  art. 
  Skogvaktaren 
  

  

  