﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  26. 
  AFD. 
  III. 
  N:0 
  3. 
  29 
  

  

  högsta 
  bergspetsarna 
  inom 
  landskapet. 
  Koppungen, 
  Gärane, 
  

   Linhedsknatten,^ 
  Värdkullen^ 
  ocli 
  OrtschakofFsberget 
  besöktes, 
  

   och 
  snart 
  var 
  jag 
  i 
  Laxarby. 
  Därifrån 
  gjorde 
  jag 
  exkur- 
  

   sioner 
  till 
  Limngnstorpen, 
  Bågeholm 
  och 
  till 
  ett 
  berg, 
  kalladt 
  

   »Stockholms 
  slott.. 
  Från 
  Laxarby 
  togs 
  vägen 
  öfver 
  Laxsjön 
  

   till 
  Skåpafors 
  och 
  Hedane 
  och 
  därifrån 
  till 
  Bengtsfors 
  vid 
  

   Dalslands 
  kanal. 
  Sedan 
  ett 
  och 
  annat 
  ställe 
  i 
  den 
  trakten 
  

   besökts, 
  såsom 
  Ärtemark, 
  Gräa 
  och 
  Furunästorp, 
  blef 
  Billings- 
  

   fors 
  för 
  några 
  dagar 
  min 
  uppehållsort. 
  Detta 
  utomordentligt 
  

   natursköna 
  ställe 
  utbyttes 
  sedermera 
  mot 
  Steneby. 
  Efter 
  

   exkursioner 
  därstädes, 
  bland 
  annat 
  till 
  Kölvattnet 
  och 
  Skugge- 
  

   torpsön 
  i 
  sjön 
  Iväg, 
  färdades 
  jag 
  efter 
  ankomsten 
  till 
  Lång- 
  

   bron 
  kanalvägen 
  till 
  Köpmannebro, 
  och 
  därifrån 
  gick 
  färden 
  

   öfver 
  Vänern 
  till 
  Vänersborg. 
  

  

  Som 
  jag 
  ej 
  dittills 
  under 
  resan 
  varit 
  i 
  någon 
  del 
  af 
  

   Valbotrakten, 
  blef 
  detta 
  till 
  sist 
  mitt 
  mål. 
  Kosta 
  hvad 
  det 
  

   ville, 
  måste 
  jag 
  besöka 
  Vågsäter 
  i 
  Valbo-Ryr, 
  framför 
  allt 
  

   för 
  att 
  få 
  tillfälle 
  att 
  undersöka 
  laf 
  vegetationen 
  på 
  de 
  där- 
  

   städes 
  befintliga 
  bokarna. 
  Nämnda 
  träd 
  har 
  nämligen 
  vid 
  

   Vågsäter 
  (vid 
  58' 
  28' 
  nordlig 
  latitud) 
  sin 
  nordgräns 
  som 
  vild 
  

   i 
  vestra 
  delen 
  af 
  vårt 
  land. 
  Resan 
  till 
  Vågsäter 
  företogs 
  

   först 
  från 
  Vänersborg 
  på 
  järnväg 
  till 
  stationen 
  Ryr, 
  hvar- 
  

   ifrån 
  jag 
  till 
  fots 
  tillryggalade 
  den 
  långa, 
  föga 
  inbjudande^ 
  

   och 
  besvärliga 
  vägen 
  till 
  Vågsäter 
  förbi 
  Fagerhult, 
  Holmen 
  

   och 
  Sotered. 
  Med 
  mitt 
  besök 
  på 
  Vågsäter 
  var 
  jag 
  i 
  allo 
  

   belåten. 
  Jag 
  insåg 
  dock, 
  att 
  den 
  traktens 
  laf 
  vegetation 
  för- 
  

   tjänade 
  vida 
  större 
  uppmärksamhet 
  än 
  den, 
  som 
  under 
  mitt 
  

   korta 
  besök 
  därstädes 
  ägnats 
  den. 
  Detta 
  mitt 
  hopp 
  att 
  åter 
  

   få 
  komma 
  dit 
  förverkligades 
  först 
  åtskilliga 
  år 
  senare. 
  Från 
  

   Vågsäter 
  gick 
  jag 
  till 
  fots 
  öfver 
  de 
  bohuslänska 
  ljunghedarna 
  

   och 
  bergen 
  (»fjällen») 
  till 
  det 
  ungefär 
  20 
  km. 
  aflägsna 
  Udde- 
  

   valla, 
  hvarifrån 
  återresan 
  till 
  Vänersborg 
  skedde 
  förmedelst 
  

   järnväg. 
  Efter 
  några 
  exkursioner 
  i 
  Dalbobergen 
  nådde 
  resan 
  

   sitt 
  slut, 
  beroende 
  dels 
  på 
  den 
  mindre 
  gynnsamma 
  väderleken 
  

   och 
  dels 
  därpå, 
  att 
  göromål 
  på 
  annat 
  håll 
  väntade 
  mig. 
  

  

  I 
  den 
  mån 
  som 
  undersökningarna 
  och 
  bestämningarna 
  af 
  

   de 
  hemförda 
  lafvarna 
  framskredo, 
  visade 
  det 
  sig, 
  att 
  det 
  var 
  

  

  1 
  Se 
  not 
  « 
  å 
  sid. 
  28. 
  

  

  ^ 
  Här 
  långt 
  mer 
  än 
  på 
  något 
  annat 
  ställe 
  insåg 
  jag 
  sanningen 
  af 
  G. 
  

   Wahlenbergs 
  ord 
  om 
  Dalsland 
  i 
  detta 
  hänseende: 
  »Orfe 
  ejus 
  diversse 
  alias 
  

   VermelandiEe, 
  VestrogothicB 
  et 
  Bahusise 
  similes.» 
  Se 
  inledningen 
  till 
  G. 
  

   Wahlenbergs 
  Flora 
  suecica 
  ock 
  C. 
  G. 
  Myrins 
  nämnda 
  arbete 
  pag. 
  205. 
  

  

  