﻿30 
  J. 
  HULTING, 
  DALSLANDS 
  LAFVAR. 
  

  

  nödvändigt 
  för 
  mig 
  att 
  åter 
  besöka 
  Dalsland. 
  Dels 
  hade 
  

   jag 
  nämligen 
  under 
  första 
  resan 
  funnit 
  så 
  litet 
  af 
  en 
  och 
  

   annan 
  sällsynt 
  art, 
  att 
  det 
  var 
  behöfligt 
  att 
  få 
  litet 
  mera 
  

   däraf, 
  dels 
  hade 
  åtskilliga 
  arter, 
  som 
  borde 
  finnas 
  inom 
  pro- 
  

   vinsen, 
  ej 
  anträffats, 
  dels 
  var 
  det 
  slutligen 
  en 
  och 
  annan 
  

   trakt, 
  som 
  jag 
  ansåg 
  mig 
  behöfva 
  att 
  besöka. 
  Detta 
  allt 
  

   tillsammantaget 
  gjorde, 
  att 
  jag 
  beslöt 
  mig 
  för 
  att 
  göra 
  ännu 
  

   en 
  färd 
  dit. 
  Denna 
  min 
  andra 
  resa 
  till 
  Dalsland 
  företogs 
  i 
  

   juli 
  1882. 
  

  

  Från 
  Trollhättan 
  gick 
  färden 
  denna 
  gång 
  med 
  Stora 
  

   bergslagsbanan 
  genom 
  Sundals 
  härad, 
  hvarunder 
  jag 
  dröjde 
  

   något 
  på 
  ett 
  och 
  annat 
  ställe, 
  t. 
  ex. 
  vid 
  Frändefors. 
  Snart 
  

   var 
  jag 
  dock 
  uppe 
  i 
  skogsbygden 
  och 
  i 
  kända 
  nejder, 
  såsom 
  

   Gunnarsnäs 
  och 
  Holm. 
  Efter 
  ett 
  kort 
  besök 
  vid 
  Sunnanå 
  

   blef 
  Bäckefors 
  min 
  första 
  station 
  i 
  vesterled, 
  hvarefter 
  resan 
  

   utsträcktes 
  till 
  Ed, 
  Strand 
  i 
  Nössemark 
  och 
  Mon 
  i 
  Töftedal. 
  

   På 
  återvägen 
  besöktes 
  Köpmannebro, 
  Upperud, 
  Håfverud 
  och 
  

   E,yr 
  i 
  Skållerud. 
  Sedermera 
  styrdes 
  kosan 
  till 
  Animskog, 
  

   Henriksholm 
  och 
  Åmål. 
  Hemvägen 
  till 
  Östergötland 
  och 
  

   Norrköping 
  togs 
  genom 
  Värmland. 
  Under 
  den 
  tid 
  af 
  två 
  

   veckor, 
  som 
  jag 
  denna 
  gång 
  tillbragte 
  på 
  Dalsland, 
  var 
  det 
  

   endast 
  fyra 
  regnfria 
  dagar. 
  Detta 
  försvarade 
  i 
  hög 
  grad 
  

   mitt 
  arbete 
  och 
  gjorde, 
  att 
  jag 
  lämnade 
  Dalsland 
  långt 
  förr, 
  

   än 
  jag 
  från 
  början 
  tänkt. 
  

  

  Min 
  tredje 
  resa 
  till 
  Dalsland 
  företog 
  jag 
  de 
  första 
  da- 
  

   garna 
  i 
  juni 
  år 
  1895. 
  Sunnanå 
  blef 
  denna 
  gäng 
  min 
  första 
  

   station, 
  och 
  under 
  dröjsmålet 
  där 
  besöktes 
  företrädesvis 
  öarna 
  

   i 
  närheten. 
  Efter 
  ett 
  kort 
  besök 
  i 
  Åmål, 
  där 
  jag 
  gjorde 
  

   några 
  exkursioner 
  i 
  närmaste 
  trakten 
  omkring 
  staden, 
  fort- 
  

   sattes 
  färden 
  till 
  Rostock 
  i 
  Gunnarsnäs. 
  Några 
  dagar 
  senare 
  

   utbyttes 
  Gunnarsnäs 
  mot 
  Dalskog, 
  där 
  Tegen 
  blef 
  min 
  huf- 
  

   vudstation. 
  Efter 
  exkursioner 
  däromkring, 
  t. 
  ex. 
  till 
  Heden 
  

   och 
  Skårsdalen, 
  besöktes 
  Sågkas 
  och 
  Storön 
  i 
  sjön 
  Arfven. 
  

   Resan 
  fortsattes 
  sedan 
  till 
  Bäckefors, 
  där 
  jag 
  stannade 
  för 
  

   att 
  ännu 
  en 
  gång 
  få 
  tillfälle 
  att 
  undersöka 
  kalken 
  vid 
  Kårud. 
  

   Från 
  Bäckefors 
  gjorde 
  jag 
  sedan 
  på 
  Uddevalla 
  — 
  Lelången- 
  

   banan 
  en 
  utflykt 
  till 
  BilJingsfors 
  och 
  Bengtsfors. 
  Snart 
  slog 
  

   jag 
  dock 
  upp 
  mina 
  bopålar 
  i 
  Hökedalen 
  och 
  Ed. 
  Möns 
  sta- 
  

   tion 
  i 
  Töftedals 
  socken 
  var 
  min 
  vestligaste 
  uppehållsort 
  

   på 
  Dal 
  under 
  sommaren. 
  Efter 
  återkomsten 
  till 
  Bäckefors 
  

   färdades 
  jag, 
  tack 
  vare 
  järnvägsbefälets 
  tillmötesgående, 
  på 
  

  

  