dere Luft ; dog er don Forandring en ]ige Fort3'"ndning frcnilbringcr, ikke 

 lige i alle Chronomètre. I en fortyndet Luft, der ikkun bar 4 Tommer 

 Qviksölv, fandt han at Uroen i et af do prövede Chronomètre havde over 

 ^ större Udsvingsbue end under det Lufttryk, der bærer 28 Tommer Qvik- 

 sölv. I de övrige var denne Forandring mindre; i det, hvori den var 

 mindsi, belob den sig dog til ~. I Luft som bar 24 Tommer Qviksölv 

 var Forandringen ikkun ^ af den , som fandt Sted véd Fortyndingen til 4 

 Tommer. I de Chronometere, hvis Uroes U^dsviiigsbue betydeligt forstor- 

 redes i fortj'ndet Luft, blev Gangen langsommere, i de andre derimod 

 blev Gangen hurtigere T)og var denne Forandring i et Par af dem meget 

 ringe. Aarsagen til disse Forskielligheder finder han i Forholdet mellem 

 de længere og kortere Svingningers Varighed i de forskiellige Uroers Spi- 

 ral. Er Spiralen af en saadan Længde og Tykkelse, at de længere Sving- 

 ninger ogsaa vare længere , da maa Chionometeret tabe i den fort3aidede 

 Luft, er det deiimod saadant at de længere Svingninger vare kortere, saa 

 vil dot modsatte finde Sted. I to af ham selv forfærdigede Chronometere, 

 hvori Spiralen med Flid var dannet saaledes, at det vilde vinde 5 til 6 

 Secunder, om Svingningsbuen formindskedes fra 400 til 300 Grader, var 

 Gangens forö'gede Flurtighed, i en Luft som bar 4 Tommer Qviksölv ikkun 

 0,7 Secund i det ene ^ og 1,2 Secund i det andet. Ved en Fortyndning, 

 livorved Luften endnu kunde bære 24 Tommer Qviksölv, maatte altsaa 

 Luftens Indflydelse vorde saa ringe, at den ikke kan skjelnes fra de andre 

 smaa forstyrrende Aarsager, der indvirke paa Uhrets Gang. Da nu Chro- 

 nometeret ikke letteligen, selv paa Reiser, udsættes for en saa stor For- 

 andring af Lufttæthed , liar man ved et vel indrettet Chronometer intet at 

 befrygte af Lufttæthedernes Forandring. 



Etatsraad og Professor Ör.sled, har i flere Aar efter hinanden, for- 

 nemmeligen fra Aaret 1822 af, forelagt Selskabet Udfaldet af de Forsog 

 lian har foretaget over Vædskernes Sammentrykning. Imidlertid havde og- 

 saa det franske Instituts Videnskabernes Académie henledet andre Physike- 

 rcs Opmærksomhed paa denne Gjenstand , ved at udsætte en Præmie for 

 den bedste Undersögelse derover. Da Ö. i de senere Aar fortsatte sine 

 Forsog paa Selskabets Bekostning, vilde det have været upassende, om han 

 havde deeltaget i Priisæskningen , hvilket vilde have udkrævet at han skulde 

 tilbageholdt Bekjendtgjörelsen af de udforte Forsog. Ved hiint berömte 



