XXIX 



M 



U 

 4 



I den dresdenske Antiksamling findes et tresidet Monument, prydet 

 med trende RelieiTcr, af livilke det ene forestiller en Strid imellem Apollo 

 og Herakles, de tvende andre religiöse Ceremonier, livilke man har forkla- 

 ret paa forskjellig Maade , men som Forfatteren antager at staae i noie 

 Sammenliæng med det forste, og at indeliolde dets Fortsættelse. Det an- Jm" 



det af disse RelielTer syne? at forestille Forsoningen imellem Apollo og '^^ 



Herakles ved den fra Templet rovede Trefods Gienindvielse ; det tredie 

 er en Fortsættelse af denne Handling, og forestiller Herakles's Indvielse til 

 Gudens Tjeneste, hvilken Handling symbolisk antydes ved Indvielse af 

 Herakles's Pilekogger. Det Monument som lier omtales, findes afbildet i 

 Beckers Augustcum Tab. V-VII, i Millins Galer, mytliol. Tab. XVI, 55- 

 57 o. il St. 



Dog var Forfatterens Hovedformaal ikke at forklare dette Monu- 

 ment ; lian liar vel rneddeelt siu Mening derom , og tillige berört de vig- 

 tigste Iiani bekieudte Fortolkninger deraf, men fornemmelig vilde lian op- 

 lyse Mythen om den Strid imellem Apollo og Herakles , som liiint Monu- 

 ment paa dets ene Side forestiller; han vilde efterspore dette Sagns Oprin- 

 delse ^ og folge det igjennem dets forskjellige Udviklingstrin, indtil hvor 

 det fremtræder i den Form , som var den almindelige , under hvilken Græ- 

 kerne i en sildigere Tid forestillede sig det, og som det fortælles hos 

 Apollodoros. 



Desværre er det hidtil ikke lykket at finde den forste Anledning, 

 den Spire af hvilken denne Mythe er freiuvoxet. En viid Mark ligger her 

 aabcn for Gisninger; den er ikke bleven ubetraadt; men da Forfatteren 

 ikke har troet at finde Videnskabens Fordringer tilfredstillede enten ved 

 Andres eller egne Formodninger, har han for Tiden ladet det beroe ved 

 at antage, at dette Sagn rimeligviis er bleven til ved en eller anden, for- 

 modentlig lokal, menuvist hvilken bestemt Anledning, og at det horte til 

 den rige Mythekreds, der sluttede sig til Delphi Oraklets Helligdom. 



Under den Forudsætning , som Sagnet selv godtgiö'r , at man antog 

 en Strid imellem Apollo og Herakles, endskiöndt disse ellers paa det nöieste 

 vare forenede, undersöger Foi'fatteren dette Sagn, som vi finde det hos 

 Apollodoros og andre græske Forfattere, hos hvilke det sættes i Forbindelse 

 med det Sagn, som fortæller, at Herakles havde ombragt sin Giesteven ' 

 Iphitos, og hau har da sögt at viisc; hvorledes dette Sagn efterhaanden 



