a69 



Tilhængere. Patriarchen Jacob lagde den til Grund for sin egen- 

 nyttige Hensigt, at fremme en talrig Yngel af spraglede eller plette- 

 de Faar. (i*s Mosebog 5o Cap.) I Grækenland var enKone anklaget 

 som utugtig, fordi hun, skjöndt selv hviid og gift med en hviid 

 Mand, havde födt et sort Barn; Hippocrates reddede hende ved 

 at gjöre Dommeren opmærksom paa Barnets Lighed med et Por- 

 trait af en Neger, som hang i hendes Sovekammer. Paræus siger 

 herom: Quemadmodum et illa, quæ cum viro candido juncta 

 Æthiopis imaginem intuendo Æthiopen alba concepisse et pepe- 

 risse dicitur, Hippocratis ingenio a crimine adulterii liberata, 

 cui crediderunt sola imaginationis vi ex albis ortum fuisse ni- 

 grum. (Lib. 27 c. 7). Quintilian forsvarede paa samme Maade 

 en anden Quinde mod en Mistanke, der var grundet paa samme 

 Phænomen *). Soranus fortæller, efter Augustinus, at Tyrannen 

 Dionysius, som havde et stygt Udseende, skal have befalet sin 

 Gemalinde, stedse at have et skiönt Billede i sit Gemak, for 

 under dels Beskuelse ved Indbildningskraftens Hjelp at undfange 

 og fode et Barn, som lignede ikke Faderen selv, men dette 

 pillede. Galen fortæller om en meget hæslig men rüg Mand, 

 som gjerne vilde væVe Fader til en smuk Son , at han hængte 

 Portrailet af en dcilig Dreng lige for sin Seng, at hans Kone 

 under hvert Samleje med stadigt Blik maalte betragte delte Por- 

 trait; hvilket havde den Virkning, at hun födte et Barn, som 

 lignede Portraitet meer end Faderen **). Det er ailsaa klart, 



*} Stciigelius de nionstris cap. 5. §, 9' 



*) J. V. Müllers Diss, sisteiis iiævorum origines §. 21. 



