270 



at man fra Oldtiden af har troet, at svangre Fruentimre og 

 svangre Dyr kunde forsee sig paa allehaande Objecter, eller 

 med andre Ord, at phantasliske Billeder hos Moderen kun- 

 de foraarsage Abnormiteter i Fosterets Organisme. Under 

 hiine saa ærværdige Ophavsmænd maatte da denne Hypo- 

 these let vinde Tilhængere. Hvad Jacobs Autoritet var ior 

 Almuen, biev, i det mindste indtil Paracelsi og Ilel/nonts*) 

 Tid, Hippocrats for Lægerne. Efter dens indre Natur maatte 

 den ogsaa snart vinde Fortrinet for de for anforte Anskuelser. 

 Hiine udsatte nemlig Q vinden, der iödte en Vanskabning, for 

 Mistanke om skjændige Laster, som Aarsag til yVbnormiteten 

 i hendes Byrd ; efter denne derimod lod Oprindelsen til alle 

 endog dæmoniske, sodomitiske og ellers ubegribelige Former sig, 

 som det syntes, forklare paa den uskyldigste Maade. Phanta- 

 siens skabende Kraft er jo mindre begrændset, eller mere om- 

 fattende, end samtlige Billeder af virkelige eller sandselige Ob- 



^) lanwane , — siger Oli genis Jacohcsus -^ quantum in pr ægnantibus valeat 

 imagiiiatio! quas em]jr5'^oniinsculpat figuras ! quoties exÆthiopumaspectu 

 foetus cditi^ noctis colore tincti! Testis ante pauculos annos niulier ul- 

 trajcctcnsis, quæ statuam ante ætles viri nicotianam vcncleiitis, in sig- 

 lunn venalis lierLæ collocatiun, et Æthiopem pilis crispis oculisque 

 jorotubcrantibus rcfcrentem , sæpius cum voluptate aspexit, partus- 

 que tempore, infautem pepcrit coloris ex flavo nigricantis congvessu 

 j)ro(leuitt. Apud Thomarn Puirenum et Licetum larga cxemiDlorum 

 seges. Vires imaginationis prægnantium oves Jacobææ luculenter 

 testantur, quæ inspeetis virgarum sub aquis latitantium, foetus va- 

 ra coloris parturiebaat. (Tiiom. Bartlioliai acta medica Vol. III. p. 

 97. obs. 69.) . 



