302 



at Fosterets Hoved ved Phantasiens Kraft var blevet afhugget 

 og fortæret, og at Saaret, som Decollationen frembragte, var 

 blevet lægt, Alt i Hu og Hast under den Svangres Vei til sit 

 Hjem. Kan da Nogen, som veed, at Fosterets Hoved i Svan- 

 gerskabets lüde Maaned vejer i til sî U, alligevel troe, at et 

 saa ubegribeligt Phænomen virkeligen skulde være indtruffet, 

 under liiin Fosterlivets sildigste Periode? Og dog er intet vis- 

 sere, end at de fleste qvindelige Skræksyn henregnes til Svanger- 

 skabets sildigere Tidspunkt. Formedelst den Uvished, hvori Qvin- 

 den er om sit Svangerskab i de forste Maaneder, kan hun i denne 

 Periode sædvanligen ikke frygte for Skrækkebilleder. Allige- 

 vel have vi paalidelige Efterretninger om moderplettede og mis- 

 dannede spæde Embryoner; ja intet er sandsynligere, end at 

 mangfoldige Aborter have deres Grund i Misdannelser af Fos- 

 terets indre Organisme, uagtet de fleste indtreß'e i de forste 

 Maaneder efter Undfangelsen, medens Moderen endnu lever i 

 Uvished om hun er befrugtet eller ikke. Og skulde da Synet 

 af et just ikke frygteligt Dyr, eller en phantastisk Attraae efter 

 et Næringsmiddel (Malacia) , kunne have en mægtigere Ind- 

 virkning paa Fosteret end andre Moderens langt piinagtigere 

 Sinds- og Legems-Affecter? Kan den Svangre aldrig forsee sig 

 paa sig selv? Kan hun brække sine egne Arme og Been, uden 

 at Saadant forandrer Formen af hendes Foster, medens hun 

 ikke skal kunne taale at see andre I.Iennesker lide, uden at hen- 

 des Folelse nödvendigen maa forplante og udtrykke sig til hendes 

 uskyldige Afkom ved et betydningsfuldt Symbol? — "Vi vide jo nu, 

 at en frugtsommelig Qvinde, af hvis Lemmer eet er brækket 

 eller afskaaret, alligevel kan fode et Barn med fuldbaarneLem- 

 ' nier, — og dog fortæller man os meget alvorligen, at, dersom 



