304 



Skrækkens Ojeblik lede Indtrykket til samme Deel af sit Foster, 

 og saaledes ved et fornuftigt Valg bestemme Stedet for Abnor- 

 mitetens Udviklin,"? Grahman niaa forklare Alt dette! "Intet 

 Phænomen — siger han — har i saa höi Grad tildraget sig 

 Iagttagerens Opmærksomhed , som Modevmærker y der endnu 

 ere blevne en uforklarlig Gaade. Ubekjendte med Undfangel- 

 sens Hemmeligheder og Materiens productive Kræfter, see vi 

 Spirer udvikle sig, voxe, og, i tusinde Hinder indsluttede i det 

 Inderste af Moderskjodet , bære Mærker af udvortes Gjenstande 

 og disses Indvirkning- Overtroe og Vantroe have forenet sig 

 om at löse denne Gaade, og enhver Modification af menneskelig 

 Tænkning har arbeidet paa at forklare den. Med'hemmelig Gy- 

 sen skjælvede Overtroen for delte Phænomen, som den holdt for 

 Virkning af uroelige Aanders , Dæmoners og deslige den mystiske 

 Indbildningskrafts Festeres, overjordiske Indflydelse. Med spot- 

 tende Stolthed foragtede Vantroen dem som Materiens blinde 

 Tiliælde, som V^irkninger uden Aarsag. Nyere Tider var det 

 forbeholdet, ved dybere Granskning og udbredte physiske Erfa- 

 ringer at gjöre Iagttageren varsommere. Indbildningskraften og 

 dennes ubekjendte Virksomhed synes det ene Partie at have holdet 

 for en nödvendig Folge af Materiens uendelige Sammensætningsevne, 

 og det andet Partie for den sande Grund til dette besynderlige Phse- 

 nomen. Foetus kan have den samme Fornemmelse som Moderen har, 

 skjöndt det ikke selv afficeres af udvortes Gjenstande. Indtrykket 

 d. e. Nervernes Rystelse, harmonisk med Gjenstaudenes Væsen, 

 kan nemlig frembringe Fornemmelser, der ere Gjenstanden selv 

 lige. For at gjöre sig dette tydeligt, tænke man sig det under 

 Billedet af en electriçk Gnist, der fra en Slectriseerniaskine med- 



