315 



Eune til Liv, ingenlunde saadanne, der blot ere begavede med 

 Liv. Eune til Liv, d. e. Evne til at fortsætte Livet elter Fodse- 

 len, giver Barnet Ret til Daab og til de dermed forbundne bor- 

 gerlige Fordele ; derimod kan det blotte physiske Liv (eller — 

 i vort nyere Konstsprog — Fosterets vegetatwe Liu)y der maa 

 begynde med Undfangelsens Oieblik, ingen Ret give til liiin eller 

 til disse. Det er et latterligt Spörgsmaal, om Sjælen har exi- 

 stcret tidligere end Legemet, eller om den forst efter en vis 

 Tids Forlob har skjenket Kjod- og Beenmassen Liv? Det er en 

 daarlig Indbildning, at Drengebörn besjæles paa den 4ode, Pi- 

 gebörn paa den 8ode Dag; og at Livet forst begynder, naar 

 man opdager nogen kjendelig Bevægelse i Frugten. — Den ca- 

 tholske Kirke udstrækker Befalingen om Daaben endog til Em- 

 bryonerne, og fordrer efter det romerske Ritual, at, dersom en 

 nyeligen besvangret Person doer, skal den sy v Dage gamle Frugt 

 tages ud af Moderens Liv og döbes. Disse Klærker tale næsten 

 ligesom Anatomerne, der efter alle svangre og ikke svangre 

 Qvinders Död saa gjerne ville opskjære disses Buge til — pur 

 Tidsfordriv. Vare kun Kjendemærkerne paa nyelig Besvang- 

 relse saa paalidelige og synlige, og en saadan Frugts liivs- 

 bevægelser saa lette at opdage som Canonisterne antage! Op- 

 havsmanden til denne Lære er Hjeronynius Florentin , der 

 i658 tappert forsvarede den*). Abbeden Dinouart bragte den 

 igjen paa Bane. lienhar anbefalede hans hellige Embryo- 



") i sit Skrift de liominibus dubiis sive abortivis baptiznndis pia pro- 

 thesis. 



R r 2 



