316 



logie som et almeennyttigt Værk, og en Anonym^) holdt det 

 for en Fortjeneste, alter at bringe denne forældede Lære i Om- 

 lob. — Meget latterlig er det Wienske medicinsJce Facultets Er- 

 agtning (1662), at disse Born, hvis Liv er saa tvivlsomt, af chri-i 

 stelig Kjerlighed bor dobes, ved Daaben frelses fra Limbus og 

 indlemmes i Himmelen. Det medicinske Facultet i Prag for- 

 barmer sig (1660) over de Sjæles Salighed, der befinde sig i 

 Abortus, Dr. Solier vælger i sin Uvished om, naar Sjæl og 

 Legeme forene sig, det Sikkerste, og lader den utidige Frugt 

 hellere forraadne döbt end udobt. Munkeordenerne gjorde sig endnu 

 mindre Betænkelighed over at udsmykke hiin Hypothese af Men- 

 neske- og Christenpligt paa det bedste, at Embryet ikke skulde 

 döe uden Daab. Efter den Tid maa Embryet, om det end ikke 

 er större end et Bygkorn (!) lægges paa en Tallerken og nöd- 

 vendi^en döbes med den Betingelse: ^'Dersom du lever eller er 

 i Stand til at modtage DaahenP Siden den Tid anbefale ca- 

 tholske Jordemödres Lærere disse en liden Spröite, for at frelse 

 de mindste og de större Aborter fra Usalighed, og, om Mo- 

 drene end döe, at forskaffe dem Himmelens Salighed igjennem 

 — Moderskeden!! — Siden vil man have fundet utallige Exemp- 

 ler , at endog tre Maaneders gamle Embryoner have ligget hele 

 7 Timer i Kulde og Fugtighed og endnu ved Navlens Pulsation 

 yttret Livstegn!! — Embryets Liv i de forste Maaneder qvali- 

 ficerer det ligesaa lidet til Daab, som til Nydelsen af borgerlige 



*) Bedenkliclikeiten über die Taufe der Kinder besonders der Abor- 

 tus. Augsburg 1786. 8vo. 



