Inledningr. 



Det är en såväl fraii Alperna som de skandinaviska 

 fjällen bland botanisterna väl känd erfarenhet, att under- 

 stundom de egentliga fjällväxterna uppträda på låga nivåer, 

 långt nedom de alpina och subalpina regionernas gräns- 

 märken. I litteraturen föreligga ända från Linné intill våra 

 dagar sådana observationer, och olika teoretiska förklarings- 

 försök äro äfven framställda af olika forskare. 



Problemet om orsaken till dessa förekomstsanomalier äg-er 

 onekligen sin stora betydelse för en rätt uppfattning af flere 

 biologiska och växtgeografiska frågor. Det har dock aldrig 

 varit föremål för någon mera omfattande behandling; hit- 

 hörande observationer äro i allmänhet för spridda och frag- 

 mentariska, tolkningarna ofta otillräckliga eller föga plausibla. 



Under botaniska resor vid skilda tillfällen pä 1890-talet 

 i Jämtland, västra Herjeådalen samt angränsande delar af 

 Trondhjems amt och Hedemarken har jag några gånger blif- 

 vit i tillfälle att göra anteckningar öfver hithörande feno- 

 men. Angående förekomsten af fjällväxter vid bäck- och 

 elfstränder har jag också, stödd på erfarenheter från som- 

 maren 1893, i en uppsats Om s. k. glaciala relikter ^ ^ sökt 

 visa att de gjorda tolkningsförsöken ej kunna anses fullt 

 tillfredsställande. I de följande raderna ämnar jag taga 

 problemet mera generelt och framställa några ytterligare 

 observationer och däraf gjorda slutsatser, som möjligen kunna 

 bidraga att föra frågan vidare framåt. 



Med fjällväxter», -alpina och subalpina utposter eller 

 helt kort utposter ^ kommer i det följande att menas de af 

 den alpina och subalpina regionens former, som äro mer eller 

 mindre sällsynta i barrskogsregionen. 



I afseende på nomenklatur följas i de fall, då auktors- 

 namn icke angifves, för liärlväxter Hartmans Flora, ll:te upp- 



^ Botaniska Notiser 1894. 



