10 R. SERNANDER, VEGETATIONEN I SKANDINAVIENS FJÄLLTRAKTER. 



På en höjd af 300— 40Ö m. ö. li. har han i kärr och på myr- 

 jord därstädes funnit följande nordiska former (1. c. p. 59): 



LuBula arcuafa. 



Sa lix re ticu lata. 



Juncus casfaneus. 



Pedicularis lapponica. 



Erigeron elongafus. 



Salix myrsinites. 



Primula strida. 



Juncus triylumis (kalk. källdrag). 



» halticus. 

 Thalictrutn alpiwoit. 

 Carex capitata. 

 Ra n K n cu lus hyp erhor ens. 

 JEriophormn Scheuch^cri. 

 Tofielclia horealis. 

 Bartsia alpina. 

 Betula nana. 

 Saussurea alpira, allmän. 

 Saxifraga Hirculus. 

 Eriophorum CalUthriv. 

 Carex läxa. 

 Orchis cruenta, allmän. 

 Sceptrum Carolinum. 

 Equisetum* scirpoides. 



Några af dessa måste anses som synnerligen präktiga 

 utposter. 



På Mippornas utsprång och hällar, i deras klyftor och 

 sprickor finnas en del xerofila, något koloniartade växtsam- 

 hällen, som fjällregionerna hafva gemensamma med låglandet. 

 I dessa finnas också utposter. Olsson (1. c. p. 59) har i 

 Östersundstrakten följande lista från torrare ställen på berg: 



Sihhaldia procmnhens. 

 Phyllodoce coerulea. 

 Azalea procumhens. 

 Luzula Wahlenhergii, 

 Draha liirta. 

 Erigeron alpinus. 

 Cerastium alpinum. 



