14 K. SERNANDER, VEGETATIONEN I SKANDINAVIENS FJÄLLTRAKTER. 



Thalictrum alpinum. 

 Tofleldia horealis. 

 Vacciniimi Vitis iåma. 



Nästan alla de växtformer, som här of van uppräknats 

 för dessa två förekomster, ingå som karakteristiska element 

 i den alpina jDr^a^-formationen. Denna formation med sin 

 så talrika uppsättning af karakterskonstituenter kan knappast 

 tillfälligt lia nybildats endast på ett par inskränkta platser 

 ner i barrskogsregionen. Då skulle dessutom nära hälften 

 af de fanerogama konstituenterna nervandrat från de alpina 

 och subalpina regionerna och på dessa små Häckar träffat 

 livarandra, ty i omgifningarne finnas de ej. Man måste 

 tänka sig att formationen en gång fordom varit vanligare, 

 men att den nu blifvit undanträngd till några enstaka stäl- 

 len. Utposterna — Arabis alpina. Ardostaphylos alpina. 

 Astragalns alpinus, Azalea prociimhens, Dryas octopefala, Pedi- 

 cularis lapjjonica, Fhyllodoce coerulea, Salix reticulata, Silene 

 acaulis — skulle sålunda liksom hela formationen vara relikta. 



Utposter i kolonier af konstant natur. 



Det brukar ibland framhållas, att de fanerogama fjäll- 

 växterna för sin trefnad kräfva så fritt utrymme, att de utan 

 direkt trängsel med kommensaler skola kunna utbreda sina 

 rotsystem och skottkronor. Likaså auser man att det är ge- 

 nom sin öfverlägsenhet i den omedelbara kampen om utrym- 

 met, som skogsregionernas växtvärld kunnat undantränga 

 den glaciala floran från låglandet. 



I någon mån är detta åskådningssätt berättigadt. Det 

 gifves nämligen några glaciala fanerogamer, som endast 

 kunna finna trefnad i växtsamhällen, beslägtade med War- 

 MiNGS jfjeldmarker) med deras glesa koloniartade vegetation, 

 eller i visserligen slutna, men mycket lösa bestånd af lefver- 

 mossor. Sådana äro t. ex. Cardamine hellidifolia, Luzula ar- 

 cuafa. Hanunculus glacialis, nivalis och pygmcens, Saxifraga- 

 arter o. s. v. Men på det stora hela taget är det ett miss- 

 tag att tro fjällväxterna icke uppträda i formationer, där 

 individen starkt trängas med hvarandra. I regio alpina in- 

 ferior stå individen mycket tätt i alla de förhärskande växt- 

 samhällena: fjällhedarne, grå videsnåren, kärren, mossarne och 



