BIHANG TILL K. SV. VET.- AK AD. HANDL. BAND 24. AFD. III. N:0 11. 27 



Thalictrum alpinum. 

 Tofieldia borealis. 

 Viola biflora. 



Som ofvan antydts, har jag redan vid ett föregående 

 tillfälle diskuterat frågan om orsaken till att alla dessa 

 glaciala former, som vi linna vara så vanliga i de ofvan be- 

 skrifna kolonierna, kunna finnas långt ner i barrskogs- 

 regionen. Jag kom då till det resultat, att vi här i allmän- 

 het hade att göra med relikter från en period med mera 

 insulärt klimat än i nutiden, under hvilken alpina former 

 allmänt utbredde sig längs älf- och bäckstränderna. 



Att tillfälliga transporter af fjällväxter äger rum ut- 

 efter vattendragen torde få anses som höj dt öfver allt tvifvel, 

 liksom ock att dessa tillfälliga utposter kunna blifva utgångs- 

 punkter för nya spridningar. Så har jag (18-^-98) vid Ena- 

 forsholm i Enaälfvens sommardrift funnit propagationsdugliga 

 skott af Saxifraga aisoides^ synbarligen härstammande från 

 de här i strandkolonierna synnerligen allmänna exemplaren 

 af denna växt. Erinras bör ock om fyndet i själfva Luleå 

 stad af en tufva Salix herhacea vid Luleälfvens strand, dit 

 den säkerligen förts som recent drift. ^ 



Men innan man dock generaliserar sådana iakttagelser, 

 böra några andra fenomen observeras. 



Ibland har visserligen det vattendrag, vid hvars stränder 

 de förekomma, liknande kolonier i de alpina och subalpina 

 regionerna, men lika ofta är bäcken eller älfven i fråga, om 

 den öfverhufvudtaget upprinner i dessa regioner, här på 

 grund af sin obetydlighet, terrängförhållandena o. s. v. utan 

 egentlig kolonivegetation. Ej häller äro alla de utposter, 

 som äro vanligast i kolonierna, vanliga i de alpina käll- 

 områdena; ja de kunna till och med där saknas. Finnas 

 nämligen utposterna uppe på fjällen ej i bäckkolonier, och 

 är det ej fråga om hydrofyter och fjällheds växter, h vilka 

 för öfrigt utgöra en ringa procent af utposterna, är här deras 

 hemortsrätt i Dryfl s-formationen och därmed beslägtade sam- 

 hällen såsom Älchemilleta, Sibbaldieta, Microsileneta o. s. v.; 

 och dessa formationer intaga områden, till arealen mindre 

 än man i allmänhet torde föreställa sig. 



' Th. M. Fries, Om växternas spridning. Sthlm 1881, p. 61 och väl- 

 villiga meddelanden af prof. A. N. Lundström. 



