28 R. SERNANDER, VEGETATIONEN I SKANDINAVIENS FJÄLLTRAKTER. 



Så bör det framhållas, att fastän rätt många exempel 

 på alpina strandkolonier i barrskogsregionen f ramtagits, de 

 ingalunda på det stora hela taget äro vanliga företeelser. 

 Jag har här medtagit hela det material, jag under mina 

 färder i området lyckats hopskaiFa. Vid några af de vatten- 

 drag, där de blifvit observerade, har jag också varit i till- 

 fälle iakttaga att de stå isolerade på sträckor af tiotals 

 kilometer, trots att på dessa sträckor mark lämplig för dessa 

 glaciala strandkolonier ingalunda tyckes fattas. Här sakna 

 kolonierna alldeles utposter, om ock några af deras vanliga 

 ledsagare såsom Ächillea, Antennaria dioica, Campanula ro- 

 tundifolia, Galium horeale, Polygonum viviparum, Tofieldia etc. 

 ofta återkomma. 



I allmänhet tyckas de glaciala kolonierna vara bundna 

 vid vattenfall och forsar. Men äfven vid stora vattenfall 

 med som det synes utmärkta stränder för att herbergera gla- 

 ciala kolonister saknas sådana nästan alldeles. Så är t. ex. 

 händelsen med det nära Oviksfjällen belägna Storbofallet 

 (18'^f9o); och vid Tännforsen, ett af Jämtlands väldigaste 

 vattenfall, med dess vidlyftiga bara klippstränder, anteck- 

 nades (18-^f98) på nordsidans nedersta skumstänkta branter 

 c. 410 m. ö. h. blott följande kolonister: 



Aconitum Lycoctonum. 

 Antennaria dioica. 

 Campanula rotundifolia. 

 Cystopteris fragilis. 

 Empetrum nigrum. 

 Galium horeale. 

 Oxyria digyna. 

 Saxifraga aisoides. 

 Saussurea alpina. 

 Viola biflora. 



Vidare är deras sammansättning ganska konform, om ock 

 utposterna äro för många, att man skulle vänta någon större 

 procent af totalsumman vid hvarje fyndort. Dessa äro, om man 

 tar begreppet i sin vidsträcktaste omfattning, 55, nämligen: 



AlchemiUa alpina. 

 Alsine hi flora. 



