BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 3. 7 



3—6 ggr så stor; sidoväggarne 1\'2 — 2V2 [j. tjocka, tvärväg- 

 garne till 3 [;.. Öfverensstämmer bäst med C. homh. f. major 



WiLLE. 



III. Celler ej eller föga uppsvälda; deras bredd 7 — 9 (7., 

 längd till 6 ggr så stor. Öfverensstämmer till storlek och 

 proportion med C. homhycina f. minor Wille, men är mycket 

 tunnväggig och eger många kromatoforer i cellen.^ 



IV. Föga uppsvälda celler; deras bredd 8 — 11 v., längd 

 2 — 3 ggr sa stor. Membran 2 jx tjock. Innehöll rikligt med 

 assimilerad näring, under det de öfriga höUo sig jemförelsevis 

 tomma. Antagligen C. homhycina *genuina Wille. 



Af dessa former äro blott I och II närmare undersökta, 

 III och IV blott så mycket, att hufvuddragen af membranens 

 byggnad hos dem återfunnos. 



För undersökning af Conferva- (liksom Ophiocytium- och 

 *S'cmdfm«i-)membranen användes svallning i kalilut. Trådarne 

 lades i koncentrerad (30—60 %) kalilut och uppvärmdes under 

 täckglaset till nära kokning. Har uppvärmningen varit lagom 

 stark, sväller membranen sönder i de skikt, som nedan be- 

 skrifvas; har den varit för stark, sväller väggen till en lös 

 massa utan tydliga konturer. Membranen hos Conferva är 

 nemligen, såsom senare skall visas, vida känsligare för varm 

 kalilut än Microspora-yöiggQn. Konc. svafvelsyra bringar 

 celltradarne att sönderfalla i H-stycken utan att dessa svälla 

 sönder i några skikt. Ättiksja-a, konc. mjölksyra visade sig 

 i det hela lika overksamma. Klorzinkjod åstadkommer blott 

 ringa svallning. Hvad här sagts om Conferva gäller i samma 

 grad Ophiocytii(m i afseende i)å väggens förhållande till sväll- 

 medel. 



Den fullt utbildade cellväggen visar strax före en ny 

 tvärväggs uppträdande följande struktur. Flere snedgående 

 skikt äro likt strutar stuckna det ena in uti det andra 

 (Tab. I, fig. 1 o. 2). Skiktens antal varierar med cellens 

 längd från 3 ända till 10. Hvarje skikt består af en något 

 tjockare del, som skjuter fram utanför det näst föregående, 

 och en särdeles tunn botten. Bottnarne bilda tillsaramans 

 med en särskild midtbalk cellens tvärvägg. Cellens sidoväg- 

 gar äro byggda af strutarnes sidoväggar. Midtbalken företer 

 en egendomlig struktur. Den utgöres af ett cylinderformigt 

 sidoparti och en tunn tvärplatta; denna senare liksom fast- 



1 Jfr. Klebs, 1. o. p. 348. 



