10 K. BOHLIN, NÅGRA SLÄGTEN AF ALGGRUPPEN CONFERVALES BORZi. 



färgas de vackert blåvioletta, under det att membranen i 

 öfrigt visar alls ingen eller blott svaga spar af cellulosa- 

 reaktion. Dessa cellulosaknölar bildas närmast plasmats hud- 

 skikt men öfverlagras sedan af de nyanlagda väggskikten. 



Confervas ur svärmsporer komna groddplantor visa redan 

 som encelliga två halfvor i membranen (Tab. I, 12). Den 

 nedre halfvan är nedtill ombildad till en ihålig, vanligen 

 temligen bred fot med något utplattad fästskifva; under 

 denna synes ännu ett skikt, liksom en sula, hvilkens upp- 

 komst jag ej följt, men som förefaller hafva bildats genom 

 utsöndring (Tab. I, 13). Den andra membranhalfvan, som 

 bildar groddplantans topp, griper under det nedre partiet ett 

 ganska långt st3'cke. De begge halfvornas ändar äro till- 

 spetsade. Flerstädes har jag iakttagit tvenne lager i det 

 undergripande toppartiet, innan någon tvärvägg ännu upp- 

 kommit. Vanligen bildas dock denna senare dessförinnan, 

 d. v. s. det nya lagret i toppskiktet blir ofullständigt och 

 helt kort. Tvärväggen synes äfven här som en yttest tunn 

 linie förenande ett par upphöjningar pa detta korta sido- 

 stycke, alltså i öfverensstämmelse med senare tvärväggs- 

 bildningar (Tab. I, 13). 



Huru groddplantans membran erhåller sin tvådelade 

 struktur, har jag ej lyckats afgöra. 



Två möjligheter synas mig tänkbara: antingen anlägges 

 membranen hel, rundt om cellen och differentieras sedan i 

 två halfvor; eller också anlägges först den nedre halfvan, 

 derefter den öfre, hvarvid memliranbildningen sker delvis 

 äfven på det parti, som redan fått vägg; derigenom skulle 

 den öfre halfvan blifva undergripande. För det förra alter- 

 nativet talar, att äfven de yngsta groddplantor jag kunnat 

 iakttaga vid plasmolys visade sig ega membran rundt om 

 hela cellen, äfvensoni att äldre (men ännu 1-celliga) grodd- 

 plantor vid behandling med konc. svafvelsyra sönderfalla i 

 tvä halfvor, men att detta experiment ej lyckats med yngre 

 stadier, och ej heller med s. k. :;Dauerschwärmer»,^ som kon- 

 traherat sig till klotform och omgifvit sig med vägg. Man 

 kunde här invända, att den konc. svafvelsyran starkare an- 

 griper den yngre väggen och upplöser den till ett tänjbart 

 gelé, då den sannolikt torde vara mera ren cellulosa. Men 



^ Lagerheim, Studien etc, p. 200. 



