12 K. BOHLIN, NÅGRA SLÄGTEX AF ALGGRUPPEN CONFERVALES BORZi. 



Microspora amoena och M. WiUeana odlades i congorödt- 

 lösning. Hela membranen, de äldre delarne som de yngre, 

 upptager färgämnet ytterst intensivt, hvarför denna odlings- 

 metod för Microspora ej lemnar några upplysningar utöfver 

 dem, som man kan erhålla genom studiet af på vanligt sätt 

 odlade exemplar. 



Huru J//cro.sj(jo>-ff -membranen än svälldes, med KOH, 

 H0SO4, konc. mjölksyra, klorzinkjod, lyckades det mig aldrig 

 att i densammas H-formiga stj^cken finna en skiktning lik 

 Confervas. De visade sig tvärtom homogena i den nj^ss fär- 

 diga, ej i delning stadda cellen; man kan blott märka (och 

 tydligast hos 31. pachyderma) en tätare kant på deras insida 

 (Tab. I, 18-26). 



Jag sökte äfven följa bildningen af det instuckn amembran- 

 st^^eket och tvärväggens uppkomst. Något afgörande bevis 

 för appositions- eller intussusceptiousteoriens giltighet i detta 

 fall har jag ej kunnat finna. Några iakttagelser, som gjordes 

 på ett par arter, synas dock göra intussusceptiousteoriens 

 giltighet för detta fall sannolikare. 



Vid svallning i kalilut af 2Iicrospora amoena spjälkas 

 de nya skikten lös och lossna då först inåt tvärväggen. Ju 

 yngre det nya skiktet är, dess kortare plägar sprickan vara. 

 Det hela gör det intrycket, att ett motståndssvagare linie- 

 smalt skikt inlagras i rigtningen från tvärväggen utåt (Tab. I, 

 18—19). 



Hos Microspfora WiUeana har jag i ett H-formigt vägg- 

 parti iakttagit det nya skiktets gränslinie innanför den skarpt 

 begränsade och oafbrutna mörka kanten (Tab. I. 26). Då detta 

 kan iakttagas på ett mycket tidigt stadium, dä det nya 

 stycket hvarken fått sin fulla form eller storlek, talar det 

 för en intussusception. I motsatt fall vore man nödgad att 

 tillgripa den onaturliga förklaringen, att det genom apposition 

 växande skiktet bibehåller ett ytterlager, som alltjemt är af 

 samma tjocklek, samma konsistens, och som utan märkbar 

 gräns går jemnt öfver i den äldre membranens mörkare kant. 



Tvärväggen uppstår hos alla af mig undersökta arter 

 genom en småningom inåtväxande kant, såsom af Rosenvinge, 

 WiLLE, Berthold m. fl. beskrifvits. Det är alltid lätt att 

 finna alla stadier af denna tillväxt, från den svagaste ring- 

 list pä det inskjutna stycket till dess öppningen är nästan 

 sluten (Tab.. I, 18, 22—24). 



