16 K. BOHLIN, NÄGRA SLAG TEN AF ALGGRUPPEN CONFERVALES BORZi. 



Dessa reaktioner visa, att väggen åtminstone ej är ren 

 cellulosa. 3) och 4) skulle enligt Mangin kunna angifva för- 

 vedning. Detta, i sig sjelf otroligt, motsäges emellertid af 

 andra reaktioner: 



5) Floroglucin + HCl ingen färgning. 



6) HcematoxyVm åstadkommer en violett färgning, hvilken 

 förvedade och förkorkade membraner aldrig antaga. 



7) Om några Conferva-tvQ.A.d.Y kokas på objektglaset i en 

 lösning af jod i fosforsyra, antager membranen en blåviolett 

 färg. Detsamma inträffar, om de först kokas i konc. fosfor- 

 syra eller svafvelsyra (1 : 1) och sedan behandlas med an- 

 tingen jod i fosforsyra eller klorzinkjod eller t. o. m. blott 

 jodjodkalium, om än reaktionen i sista fallet blir svag. Dere- 

 mot ger uppvärmning i klorzinkjod ingen reaktion. 



8) Mot syror är membranen särdeles resistent. Konc. 

 fosforsyra sväller den obetydligt, stark saltsyra, ättiksyra, 

 konc. mjölksyra nästan ej alls. Läggas lefvande trådar, som 

 aftorkats på iiltrerpapper i konc. svafvelsyra, sönderfalla de 

 efter några ögonblick i H-formiga stj-cken, utan att dessa 

 sjelfva upplösas i några skikt. Får syran inverka flera dygn, 

 löses membranen slutligen fullständigt. 



Behandlar man tråden först med utspädd svafvelsyra 

 (1 : 1) och sedan, genom att tillsätta konc. syra till täckglas- 

 kanten, småningom koncentrerar densamma, kan man dock få 

 de H-formiga väggstyekena att sönderfalla i sina skikt, om 

 än ofullständigt. 



9) Basiska fäi-gämnen såsom anilmviolett, aniJinfuchsin, 

 Bismarclc-hrunt , meti/lcnhhUt, naftylcnhlått upptagas energiskt. 

 Färgämnen af sur karakter upptagas deremot icke eller högst 

 obetydligt. Syregrönf, rosohyra färga ej alls, congorödt högst 

 obetydligt, uigrosin i vattenlösning icke. 



Rutlieniumrödt färgar starkt i karmin. 



Äfven efter svallning med KOH lyckas det att färga 

 väggarne, om än i detta fall mindre intensivt. Härtill an- 

 vändes spritmaterial, som svaldes i stark kalilut jenint så 

 mycket, att skikten tydligt syntes, genast urtvättades och 

 före färgningen neddoppades i svagt ättiksurt vatten. Färg- 

 ningen företogs med naftylenblått eller rutheniumrödt. 



Af dessa reaktioner, membranens känslighet för alkalier, 

 men resistens mot syror (äfven koncentrerade), af dess afii- 

 nitet till basiska anilinfärger såsom metylenblått, naftylen- 



